56 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. X:R 4. 



Med rödklöfver (Trifolium pr at ense) ha älven försök 

 gjorts, men dessa ha utfallit särdeles ofördelaktigt. Att 

 rödklöfvern ej trifs, torde bero på att man användt frö från 

 sydligare trakter i stället för af den inom området vilda, myc- 

 ket yppiga formen. 



Af åkerväxter odlas inom området korn, råg, hafre och 

 potatis. 



Korn (Hordeum vulgare) 1 är af sädeslagen det oftast od- 

 lade. Det mognar bra, men ger under vanliga år endast 4:e 

 till 5:e kornet, hvilket dåliga resultat torde bero på mindre 

 rationell skötsel. 



Nordligast i Sverige odlas och mognar kornet i Saiva- 

 muotka (6S° 8' n. br., 258 m. ö. h.) inom Karesuando socken 

 nära nordgränsen för det här behandlade området. C. P. 

 L^estadius 2 uppger visserligen, att korn odlas vid Sarenberg 

 2.5 mil norr om Karesuando kyrka, men det torde endast ha 

 varit försöksvis. 



1 D:r Hans Tedin har benäget lämnat ett utlåtande öfver tvenne korn- 

 prof från skörden i Pajala 1901 ock 1903, kvilka förf. insändt till Sveriges 

 Utsädesförening. De delar af detta utlåtande, hvilka äga mera allmänt in- 

 tresse, citeras här nedan. 



- Af spindelledernas längd att döma, utgöras båda profven af vanligt 

 sexradigt korn {Hordeum vulgare L. var. pallidum Ser.). Närmare bestämdt 

 består prof vet af 1901 års skörd af 8 % kärna med /S-karaktär (= långhårig 

 basalborst och tänder på ryggskalets inre nervpar) och 92 % dylika med §• 

 karaktär ( = kort och krushårig basalborst och tandade nerver) samt profvet 

 af 1903 års skörd af 4,1 % ß och 95,9 % 8. 



Båda profven äro dåligt sorterade; af föroreningar i form af skadade 

 korn, affall, sand o. d. finnes sålunda hos det först nämnda profvet (af 1901) 

 1,26 "/o och i det sist nämnda (af 1903) 0,64 % samt af ogräsfrön såsom Stellaria 

 media, Polygonum convolvulus, Thlaspi arvense, Galeopsis sp., Spergula 

 arvensis, Chenopodium album (?), Myosotis sp. och Ranunculus repens (?), 

 resp. 0,57 och 0,23 %. 



Hvad kvalitén angår, är den naturligtvis nog ej att jämföra med den 

 hos sexradigt korn från landets mellersta och sydliga delar. Kärnorna äro 

 sålunda relativt långa och magra med en vikt per 1,000 st. af endast 28,120 

 gr. (af 1901) och 23,840 gr. (af skörd 1903) mot i medeltal 35 gr. och där- 

 öfver för normalt utbildadt 6-radskorn skördadt i södra Sverige. Nämnda 

 långsmala och magra kornform torde emellertid med säkerhet icke endast bero 

 på de lokala förhållandena, under hvilka kornet odlats, utan mera vara att 

 anse som en sortegenskap. 



— — Måhända kan en dylik för våra nordligaste landsändar lämplig, 

 men bättre och värdefullare sort komma att framgå just af de sända profven, 

 med hvilka försök i sådant syfte här på Svalöf komma att göras. 



Trots kärnornas dåliga utbildning visa båda profven en i det hela till- 

 fredsställande grobarhet, uppgående under loppet af 4 dagar till öfver 90 %. 

 Afven de allra magraste kärnorna, som vid sållning passerat ett sali med af- 

 långa, blott 1,75 mm. breda hål, nådde öfver nämnda siffra. De mot profven 

 svarande skördepartierna måste därför med hänsyn härtill betecknas som fullt 

 användbara till utsäde. > 



2 L. c. sid. 9. 



