S. BIRGER, VEGETATIONEN O. FLORAN I ARKTISKA NORRBOTTEN. 65 



Petasites frigida, understundom soc. 



Banunculus lapponicns, soc. t. ex. i bottenskiktet i det å 

 sid. 54 beskrifna växtsamhället. 



it. hyperboreus, soc. t. ex. i det sid. 27 omtalade sam- 

 hället. 



Stellaria crass i folia, uppträder i myrkanter t. ex. vid 

 Kaunisvaara greg. — soc. 



Saxifraga hircitlus, är t. ex. vid Autio och Areavaara 

 soc. på mossfria, skoglösa myrar. 



Arctostaphylos alpina, är i vissa skogstrakter greg. 



Eriophonun russeolum, blir understundom soc. på myrar. 



E. schuechzeri, är t. ex. vid Muoniovaara soc. på några 

 myrar. 



Lycopodium alpinum, uppträder greg. i en del skogs- 

 samhällen. 



10 af de återstående 24 arterna uppträda åtminstone 

 inom vissa delar af området spars. — cop. Dessa äro: 



Erigeron politus. Cerastium alpinum. 



Gent i a i/ a nivalis. Car ex fest i va. 



Barts i a alpina. C. capitata. 



Euphrasia latifolia. Poet alpina. 



Sceptrum carolinum. Agrostis borealis. 



De öfriga 14 arterna träffas vanligen endast sol.— spars. 



De alpina elementens betydelse i kvantitativt af- 

 seende inom områdets växtsamhällen är sålunda 

 ringa, ingen art bildar i större utsträckning egna 

 växtsamhällen, ej heller trycka de sin prägel på vare 

 sig vegetation eller flora. 



Växtsamhällen, i hvilka alpina arter uppträda. 



Växtsamhällen kring kallkällor eller på klippor, i hvilka 

 man kanske å priori skulle vänta sig alpina arter, saknas 

 nästan fullständigt inom området. Samzelius 1 omtalar vis- 

 serligen Saxifraga stellaris såsom växande i utflödet frän en 

 kallkälla, och själf har jag sett Epilobium alsinifoliun på en 

 liknande lokal, men i regel ingå de alpina arterna som be- 

 ståndsdelar i strändernas, ängarnas, myrarnas och i skogarnas 

 i det föregående behandlade växtsamhällen. 



1 H. Samzelius, Vegetationsiakttagelser inom Pajala socken af Norr- 

 bottens län. Bot. Not. 1890, sid. 185. 



Arkiv för botanik. Band 3. N:o 4. 5 



