80 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. N:0 4. 



Förekomst af Sibbaldia i landsvägsgrop vid Pajala kyrka 

 är också antagligen att förklara med hjälp af spridning med 

 däggdjur. 



Har spridningen med vattnet och djur varit af stor be- 

 tydelse för de alpina arternas utbredning till låglandet, så 

 synes vinden däremot knappast med de här rådande stora 

 afstanden, kunna ägt annat än underordnadt inflytande. 



Frukternas beskaffenhet hos de 54 här behandlade al- 

 pina arterna (Polypodium alpestre och Lycopodium alpinum 

 undantagna) framgår af följande sammanställning: 



Kapsel 24 arter 46 % 



Xöt 26 » 50 % 



Bär (bärkotte) 2 » 4 % 



Hos vissa af här ifrågavarande arter finnas uppenbar- 

 ligen för vindspridning gynnsamma anordningar. Till så- 

 dana räknar jag: 



Gnaplialium supinum. E. alsinifolium. 



JErigeron politus. E. hörnemanni. 



Petasites frigida. Salix glauca. 



Saussurea alpina. Eriophorum russeolum. 



Epilobium jpaluslre ß lappo- E. chalitrix. 



niciun. E. scheuchzeri. 



Sydliga arter. 



Ett afsevärdt antal växtarter, hvilkas utbredning inom 

 det svenska floraområdet i stort kan betecknas som sydlig, 

 når först norr om Bottniska viken sin nordgräns. Några af 

 dessa äro i det nordligaste Lappland emellertid endast an- 

 träffade å någon enstaka växtlokal och därtill endast i ste- 

 rila exemplar; så Sagittaria sagittcefolia 1 och Bntomus um- 

 bellatus vid Karesuando. 



För dessa arter synes mig, i anslutning till hvad G-unnar 

 Andersson gjort för hasseln, 2 sjönöten och andra arter, böra 



1 Huruvida man här kanske har att göra med >S'. natans, d. v. s. en 

 östlig i stället för en sydlig art, har jag ej varit i tillfälle att afgöra. 



2 Guxxar Ahdbbsson, Hasseln i Sverige. Sveriges Geolog. Unders. 

 Ser. C a, n:r 3 (1902). 



