10 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. NIO 5. 



detta stycke påminnande om de höljande håren hos Viscaria 

 viscosa (»Bidrag», pag. 172). Kanthåren hos S. dichotoma äro 

 mer kägelformade än stjälkens men sakna dessas knottrighet 

 och ha synbart innehåll. De hvila på en kort piedestal af 

 2 — 3 utskjutna celler, under hvilka ett par andra ock kunna 

 ingå i foten. En del stjälkhår äro rätt korta och sluta med 

 en liten, rundad, encellig glandel, som hvilar på ett skaft af 



11 korta celler, som alla äro nästan lika breda och ha rätt 

 tjocka väggar samt stjälkhårens knottrighet på ytan (I. A. a). 



Cerastium vulgare Hn. Växtens hår innehålla än 5—6 

 celler, än 2 — 3 i en rad. Hos bladkantens och stjälkens hår 

 äro de 2 nedre cellerna oftast vidare och mer tunnväggiga, 

 medan de följande äro smalare, rätt tjockväggiga och nästan 

 jämnbreda utom vid mellanväggarna, där de äro utvidgade, 

 och den öfversta är utdragen till en smal spets (fig. 48). På 

 bladskifvan och fodret äro hårens väggar öfverallt tunnare, 

 då skillnaden mellan nedre och öfre cellers bredd blir ut- 

 jämnad. Hos f. glandulosum Boenn. förefintliga, encelliga 

 glandier äro tydliga formförändringar af håren (II). 



Cerastium arvense L. Stjälkhåren äro alldeles lika mot- 

 svarande hos förra arten. I närheten af bladfästena äro de 

 många och längre. På öfre delen af stjälken finnas ock 

 korta, tapplika hår af 1 — 2 celler. Bland håren finnas glandier, 

 förändringar af de talrikare håren (I. A. a). Den encelliga, 

 ett slemmigt ämne inneslutande glandeln hvilar på ett 4 — 6- 

 celligt skaft, hvars celler alla ha rätt tjocka väggar men 

 ändå hysa ett synligt innehåll. På fodret äro glandierna 

 öfvervägande till antalet. Fast deras skaft kunna vara längre, 

 äro de i öfrigt lika stjälkens glandier. Fodrets fåtaliga hår 

 äro korta och smala. 



Stellaria graminea L. Håren längs skärmbladens kanter 

 bestå af 3— 6 celler i en rad. Håren äro än mer jämnbreda, 

 då toppcellens spets är trubbig, än långsamt afsmalnande, 

 hvarvid de sluta trubbigt tillspetsade. Det längsta, jag såg. 

 var 0,3 mm., men i allmänhet voro de kortare. Hårcellerna 

 voro medelmåttigt tjockväggiga och vanligtvis försedda med 

 grynigt innehåll. I skärmbladets spets voro håren ofta 1 — 2- 

 celliga och något rundadt utvidgade i toppen. Bladkanten 

 var ock hårig i närheten af bladfästet. Men härvarande har 

 voro allmänt längre, intill 0,7 mm. långa, och innehöllo 15 

 eller flere celler i en rad, som hade tunna väggar och i synner- 



