P. G. E. THEORIN, KÄNNEDOMEN OM VÄXTTRICHOMERXA. 21 



utgående fria delen af scabritiet. Denna är särdeles kort 

 och helt väggfylld samt har blott 0,ois mm:s längd, medan 

 scabritiets längd i vanlig riktning utgör 0,056 mm. Blad- 

 sidorna ha godt om scabritier, som vanligen äro 0,04 mm. 

 langa och till formen erinra om fig. 17, ehuru deras nedåt- 

 riktade spets är mer klolik och deras cellrum är stort, Blom- 

 ställningens grenar ha i det hela likadana småtaggar som 

 bladkanten. Likväl kunna de stundom vara mindre. 



Agrostis canina L. Småtaggarna på bladkant, bladnerver 

 och blomställningens grenar samt scabritierna på blomfjället 

 likna hvarandra och småtaggarna hos Calamagrostis arun- 

 dinacea (jfr »trichoraerna», fig. 18) och neglecta, eller från en 

 rätt kort, rektangulär basdel utgår en tämligen smäcker, 

 halft väggfylld fri del, som bildar V 2 rät vinkel mot växt- 

 ytan. Småtaggarna på grenarna voro längst, 0,os mm. i van- 

 lig riktning, och särdeles smäckra, på bladkant 0,os6 mm. 1. 

 och på nerver 0,wg mm. 1. i vanlig riktning. Blomfjällets 

 scabritier hade en lång basdel samt en kort, mycket spenslig 

 fri del. De voro 0,026 mm. i vanlig riktning. Scabritierna 

 på bladytan mellan nerverna voro däremot formade på ett 

 annat sätt. De mätte 0,026 mm. i vanlig riktning och hade en 

 rund basdel med en därifrån utgående, kort men ändå böjd, 

 tillspetsad fri del. De liknade motsvarande hos A. stoloni- 

 fera (se ->trichomerna>, pag. 10). Beväpningen på bladets olika 

 delar hos A. canina var således regelrätt sådan, som den 

 brukar vara hos gräsen (I. A. b). Slidornas nedätriktade sca- 

 britier voro till form och storlek lika bladytans. Vid blom- 

 fjällens bas fnnnos smala, scabritielika hår af 0,u mm:s längd. 



Agrostis vulgaris With, är svagare beväpnad än förut- 

 nämnda art. Bladkantens småtaggar äro visserligen till 

 formen lika dennas men sitta mer isär och ha sin fria dels 

 öfre hälft något nedböjd. Bladnervernas småtaggar äro ock 

 i hufvudsak lika men ha mycket kort fri del, som därtill 

 vanligen är mycket trubbig. Deras basdel är däremot ganska 

 lång, så att småtaggen i sin helhet har något större längd 

 i vanlig riktning än bladkantens. Bladvtornas scabritier äro 

 lika förra artens. Grenarnes i blomställningen småtaggar, 

 som dock sitta glest, äro älven lika förra artens men ha mer 

 tjockväggig fri del. Slidorna kännas alldeles släta men ha 

 ändå några spridda, ytterst små scabritier eller, man kunde 

 kalla dem, knottror. 



