F. R. KJELLMAN, LINNÉMINNEN I UPPSALA BOTANISKA TRÄDGÅRD. 3 



gården, då jag tillträdde prefekturen öfver denna, och kunna 

 sålunda icke af mig hafva blifvit fällda. Trädgårdspersona- 

 len kan intyga riktigheten af detta mitt påstående. 1 



Då jag ofvan gjorde det påståendet, att framställningen 

 i lefnadsteckningen rörande Linnéträden i botaniska trädgår- 

 den lätt kan leda och faktiskt redan ledt till missuppfattning, 

 åsyftades i första hand antalet borttagna träd af lager och 

 Justicia Adhatoda. Motsättningen mellan a ena sidan »nere 

 stora träd af lager och Justicia Adhatoda samt, o. s. v. (s. 

 124) och å andra sidan »endast några lagrar en Justicia» i 

 den följande meningen, som anger hvad som finnes kvar efter 

 förödelsen, ger, som mig synes, den kritiske läsaren gärna an- 

 ledning att antaga, att åtskilliga, obestämdt huru många, 

 lagerträd blifvit fällda, måhända också att flera exemplar af 

 Justicia Adhatoda undanröjts. Verkliga förhållandet är, att 

 ett nästan dödt exemplar af Justicia Adhatoda, vederbörligen 

 ansadt, förflyttats från frigidariet in i museet och att af de 

 större och mindre lagerträd, som funnos, då prof. Th. M. Fries 

 afgick från prefekturen, endast ett blifvit fälldt. Detta var 

 icke bland de af trädgårdens lagrar, som inom trädgården 

 kallats de tre stora lagrarna och placerats på ett särskildt 

 ställe såväl inomhus som under sommaren ute på frigidarii- 



den tid Th. H. Fries var trädgårdens prefekt suninia 8 exemplar. Jag kän- 

 ner icke skälet, hvarför han lät så många exemplar af just denna art lefva 

 kvar, då han >i början af 188u-talet» bland utländska frilands-träd och 

 buskar företog en så stark — enligt min mening alltför stark — gallring 

 att icke utan undantagsvis mer än ett exemplar; af hvarje art lämnades 

 kvar. Jfr Th. M. Fries. Botaniska Institutionen: i tipsala Universitet 1872 

 — 1897, s. 7 (173). Samma är förhållandet med några andra barrträd, exem- 

 pelvis Abies sibirica och A. Xordmanniana liksom också med en del buskar, 

 t. ex Lonicera tatarka af hvilken trädgården ännu i dag äger 11 exemplar. 



1 Då såväl denna punkt som andra för frågan om de borttagna frigidarie- 

 träden riktiga omständigheter närmare belysas af de skriftligt affattade upp- 

 gifter, hvilka de bland trädgårdspersonalen, som haft att taga befattning med 

 frigidarieväxterna. på min begäran lämnat mig. anser jag mig böra offentlig- 

 göra dem: härtill har utan minsta invändning tillstånd gifvits mig. Beträffande 

 dem må det erinras, att trädgårdsmedhjälparen J. V. Eriksson i följd af un- 

 derträdgårdsmästare H. Th. Norströms sjukdom under de första år. jag var 

 trädgårdens prefekt, hade närmaste uppsikten öfver frigidarium loch palm- 

 rummet) och därför ombesörjde eller åtminstone öfvervakade utgallrade träds 

 fällande. Intygen lyda: 



>På begäran af nuvarande prefekten för Uppsala Universitets botaniska 

 trädgård Professor F. K.. Kjollman får undertecknad, som, då jag i slutet af 

 är iyO'2 erhöll afsked med pension, tjänstgjort vid trädgarden såsom Akademi- 

 trädgårdsmästare i -44 år, härmed intyga, dels att jag icke hört några andra 

 i trädgården inomhus odlade växter uppgifvas härstamma från Linnés tid än 

 tre stora träd af Laurus nobilis, Justicia Adhadota. Morus nigra och 

 Myrtus communis, de båda sistnämnda utdöda och stammarne bevarade, dels 

 att inga gamla exemplar af Thuja occidcntalis eller Cypressus sempervirens 



