14 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. N:0 7. 



ska trädgården och här vara till större både prydnad och 

 nytta än i det öfverfnlla frigidariet. Jag flyttade den därför 

 dit och där finnes den ännu, vederbörligen ansad, såsom jag 

 förut sagt. Under sådana förhållanden tror jag mig rätt vi s- 



ligen kunna fordra, att denna 

 Justicia Adhatoda icke upp- 

 tages bland des. k. Linnean er, 

 hvilka under min prefekttid 

 blifvit fällda eller såsom ett 

 af de -»Linné-minnen, som 

 lefvat, men af mig dödats.» 

 Det har intresserat mig 

 att söka utforska denna växts 

 historia i Uppsala botaniska 

 trädgårdar, i synnerhet eme- 

 dan det ntom ett någorlunda 

 lefnadsfriskt större individ 

 ännu finnas två mindre, unga, 

 hvilka enligt de upplysnin- 

 gar, som af trädgårdsfolket 

 lämnats mig, äro uppdragna 

 ur sticklingar af de äldre 

 exemplaren, sålunda ättlin- 

 gar i första led af de s. k. 

 Linnéanska träden. 1 



Den fråga, jag ville söka 

 få besvarad, var denna: har 

 traditionen åtminstone i af- 

 seende på detta träd haft 

 rätt? Det svar, jag lyckats 

 finna, är följande: 



Linnés lefnadstecknare 

 anger icke blott att trädgår- 

 dens Justicia Adhatoda med all säkerhet vore kvarlefvande 

 från Linnés tid, utan också (not 2, s. 124) att den »säkerligen» 

 utgjorde samma exemplar, som O. Rudbeck d. y. förevisade 



1 Dylika ätteläggar torde väl kunna tillmätas en lika stor betydelse 

 för Linné-minnet som de » några få exemplar af Campanula lat) folia och 

 Symphytum (jfr S. Orientale L.) som enligt Th. M. Fries ännu ar 1903 före- 

 kommo i den gamla botaniska trädgården ocb enligt hans åsikt voro af oom- 

 tvistligt Linnéanskt ursprung.. Är så förbållandet, sa lära utan tvifvel dessa 

 icke kunna antagas utgöra ättlingar i första utan i sena led af dem. som 

 funnos under Linnés tid. 



Bild 2. Justicia Adhatoda. Gammalt 



exemplar, från frigidariet öfverflyttadt 



till museum. 



