24 AEKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. NIO 7. 



den förekom såsom sådan »in maritimis Uplandise», sålunda ej 

 långt från Uppsala; jfr Linné, Flora Suecica Ed. 1. s. 301. 

 Genom den framställning af botaniska trädgårdens i Uppsala 

 historia, som M. B. Swederus lämnat, hade jag tillika klart 

 för mig, att Linné var en ganska oförvägen hortikultör, som 

 icke drog sig för att till ytterträdgårdens prydande odla 

 flera utländska träd af sydlig hemort såsom: »Juglans regia, 

 Valnötsträd; Amygdali, Mandelträd; Vitis, Vindrufvor; Fat rus 

 Gastania, Kastanjer; Mor us Mullbärstäd» m. fl. ja, t. o. m. 

 hyste den djärfva tanken att kunna göra tebusken inhemsk, 

 lefvande i det hoppet, att afläggare af de exemplar, han 

 efter så mycken möda och kostnad slutligen lyckats förvärfva 

 sig, skulle kunna uthärda vintern på fritt land i den så olän- 

 diga botaniska trädgården i Uppsala; jfr Swederus s. 111 och 

 s. 105. Ett ytterligare stöd för, att Linné omöjligen kunde 

 hafva behandlat den svenska Iden såsom kruk- och frigidarie- 

 växt erhöll jag från Arboretum suecicum, en af Pontin, »pre- 

 side Linneo», försvarad afhandling (1759), i hvilken Taxus 

 upptages i gruppen »Indigence I. Hiemales», sålunda med tyd- 

 lig uppgift, att växten var inhemsk och vinterhärdig. Till 

 yttermera visso namnes här, att Taxas baccata införes från 

 Frankrike för odling i trädgårdarna, ehuru den är ett inhemskt 

 svenskt träd (»Suecice indlgena, arbor») med det tillägget, att 

 detta träd af sydligt ursprung ^arbor australis») ofta dödas 

 af kölden här i landet (»scepius aptid nos frigore emoritur») 

 under det den inhemska växten fördrar våra vintrar (»cum indi- 

 gence nostrates hiemes ferunt»). Också upptages enligt hvad 

 Swederus meddelat (s. 137) Taxus baccata bland de 108 arter 

 träd och buskar, hvilka Ad. Afzelius, sedan år 1785 demon- 

 strator i botaniska trädgården, i en förteckning af år 1786 

 uppger såsom odlade på fritt land i akad. trädgården; Swe- 

 derus s. 137. Om växtens odling i Linnés trädgård nämner 

 Thunberg intet i katalogen 1780—1800; blott att den där fanns 

 under denna tid, framgår af detta meddelande. 



Skulle alltså de båda i den nuvarande botaniska trädgår- 

 den intill år 1900 såsom frigidarieväxter i träbaljor odlade 

 idegranarna, såsom Linnés lefnadstecknare påstår, med all sä- 

 kerhet varit Linnéaner, så måste vid trädgårdens flyttning 

 ett par sådana förts öfver från den gamla trädgården 1 



1 Märkas må, att Taxus redan 1787 fanns i den dåvarande slottsträd- 

 gården. Härom upplyser en handskrifven förteckning af Ad. Afzelius. som 



