28 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. N:0 7. 



Enligt Hortus Upsaliensis 1748 odlades vid denna tid i 

 botaniska trädgården två arter Morus, den ena med hj ärtlika, 

 sträfva blad, som identifierades med Morus fructu nigro C. 

 Bacjhinus, den andra med glatta, snedt hjärtlika blad, identifierad 

 med Morus fructu albo C. Bauhinus. Den förra torde man 

 sålunda kunna anse vara hvad Linné sedermera kallade Morus 

 nigra, den senare Morus alba. På samma ställe (s. 283), läm- 

 nar tillika Linné den uppgiften, att den sträfbladiga arten 

 odlades i frigidarium ock understundom på fritt land (hospita- 

 tur in frigidario et interdum sub clio), den glattbladiga på 

 fritt land oek i frigidarium (kospitatur sub dio et in frigidario). 

 Dessa uppgifter synas mig böra tolkas så, att båda arterna, 

 men företrädesvis den glattbladiga, sålunda Morus alba, odla- 

 des delvis såsom frilandsväxter, alltså öfvervintrades ute, icke 

 så, att de om sommaren köllos ute, under vintrarna inne i 

 frigidarium. Åtminstone begagnar sig Linné af ett annat ut- 

 tryckssätt för det sistnämnda förfarandet. Så anges om Lauras 

 (nobilis), att den diospitatur in frigidario per hyemes sub dio 

 testaten. 



Sedermera synes Linné kafva hållit Morus uteslutande så- 

 som frilandsväxt. Man torde kunna sluta detta däraf, att i 

 de uppgifter om botaniska trädgården, som Linné lämnade J. 

 Busser för dennes beskrifning öfver Uppsala, Morus icke upp- 

 tages bland frigidarie- växterna, men däremot anföres under 

 rubriken: »Om de örter, som tåla våra vintrar, där Morus 

 mullbärsträd uppräknas bland de »åtskilliga utländska (träd), 

 af hvilka trädgarden prydes», tillsamman med sådana arter 

 som Finus Larix (Lärkenbom), Populus balsamifera, Tiobinim 

 (Sibiriska ärtträdet), Pyrus sibirica, hvilka det säkerligen aldrig 

 fallit Linné in att behandla såsom frigidarieträd. I detta 

 sammanhang må erinras om, att under denna tid odling af 

 mullbärsträd äfven i Sverige drefs i stort för uppfödande af 

 silkesmaskar och att under Lovisa Ulrikas öfverinseende en 

 mullbärsplantering anlagts vid Drottningholm, som år 1753 

 var så långt kommen, att silke i afsevärd mängd producera- 

 des Gifvet är, att denna industri skulle på det högsta in- 

 tressera den för allt praktiskt lagde och if rande Linné lik- 

 som också att mullbärsplanteringen vid Drottningholm måste 

 hafva förmått honom att i trädgården odla mullbärsträd så- 

 som frilandsväxter; jfr O. T. S(andahl), Silkesodling i Nordisk 

 Familjebok. 



