F. R. KJELLMAX, LINNÉMINNEN I UPPSALA BOTANISKA TRÄDGÅRD. 29 



Man kan icke vara viss på, att den Moms, som upptages 

 ar 1748 ock den som finnes anförd af Busser utgjordes af 

 samma individ. Att så icke varit fallet, skulle man kunna 

 sluta däraf, att Mor us icke alls omnämnes bland den stora 

 mängd växter, som 1753 demonstrerades i botaniska trädgården. 

 För dessa har stud. J. C. Höjer redogjort i en under Linnés 

 presidium försvarad akademisk af handling: Demonstrationes 

 plantarum in Horto Upsaliensi 1753. Denna tillmäter för- 

 fattaren eller respondenten nästan karaktären af en ny »Hortus 

 Upsaliensis», då den upptoge ett stort antal växter, som icke 

 voro angifna i den af Linné 1748 utgifna Hortus Upsaliensis, 

 men uteslöte sådana, som han förut sett växa där, men nu 

 saknades. Arbetets art bestämmes närmare genom följande 

 uttalande: »Institui igitur hoc anno in Horto notare omnes, qua 

 hac cestate fuere demonstrate . . . Novum quasi hoc anno 

 Hortum Upsaliensem exhibeo sistoque, ut videat Lector divitias 

 apud nos vigentes». Antalet arter, som förteckningen upptar, 

 utgör ej mindre än 1,434 fördelade i 541 släkten efter Linnés 

 begränsning. Detta antal är så betydligt, att man redan 

 häraf bör kunna antaga, att det var allt af växtarter, träd- 

 garden vid denna tid inneslöt. Svårt har man också att tänka 

 sig, att Moras, om den verkligen funnits, icke skulle hafva 

 blifvit demonstrerad, då detta varit händelsen med sådana 

 växter som Laurus nobilis, Citrus medica, C. aurantium, Betula 

 nana, Buxus-axtvr Quercus nigra, Juglans regia, J. nigra, J. 

 alba, Fagus silvatica, Carpinus Betulus, Finas Tinea, Thuja 

 orientalis, Cypressus sempervirens, Salix-^tQY t. ex. 8. Caprea, 

 Taxus baccata, Ficus carica m. fl. och i all synnerhet som 

 båda vid denna tid med anledning af den då började silkes- 

 odlingen voro mycket viktiga ekonomieväxter och Morus nigra 

 tillika ofncinell. — Såsom sådan finnes den upptagen i Hortus 

 Upsaliensis af 1748. 



För åren 1780 — 1800 äro af Thunberg tre arter Morus upp- 

 tagna såsom förekommande i trädgarden nämligen M. alba. M. 

 nigra och M. rubra. De båda förstnämnda kunna antagas hafva 

 kvarlefvat frän 1769 och i sa fall odlats på fritt land, men 

 det är ingalunda uteslutet att de utgjorde nya exemplar. 

 Yid denna tid var det helt säkert ingen svårighet att i Sve- 

 rige få mullbärsträd, särskildt af sorten med hvita bär, så- 

 lunda Morus alba, då drottning Lovisa Ulrika omkring år 

 1760 på Drottningholm hade »en betydlig mängd mullbärsträd 



