F. R. KJELLMAN, LINNÉMINNEN I UPPSALA BOTANISKA TRÄDGÅRD. 33 



lika litet som beträffande Taxus baccata, med hvilken denna 

 växt delat samma öde. 



Jag tillåter mig att till sist anföra slutmeningarna af E. 

 Ährlings Linné-biografi i Nordisk Familjebok, som lyda: 

 »Mera förunderligt är, att valplatserna för Linnés strider och 

 segrar på andra hall bevara så få minnen af honom, sä i Harte- 

 kamp i Holland sa — i Uppsala, där själfva den botaniska träd- 

 garden vid Svartbäcken såsom 'liten och sanker' blifvit utdömd. 

 Ett af de få, om ej snart sagdt det enda ställe i världen, där 

 ännu stumma och dock talande minnesvärdar hviska om 

 Linnés ingripande i naturens hushållning genom acklimatise- 

 ringsförsök är egendomen Hammarby, »Botanikens Tusculum» . . . 

 där Linné under sina senare ar tillbragte sina ferier, anlade 

 sitt »Museum in artist och sin sibiriska trädgård.. Jag tror 

 icke att den outtröttlige och entusiastiske Linnéforskaren d:r 

 E. Ährling-/ 1 skulle hafva fällt (1885) dessa om bedröfvelse. 

 kanske också om en viss förebråelse mot Uppsala universitet för 

 förgätenhet vittnande ord, om han under sina energiska och 

 oaflatliga spaningar efter Linnéminnen af hvarje slag, som 

 han redan börjat, da han vid Uppsala universitet dref botani- 

 ska studier för den filosofiska graden, hade lyckats vinna någon 

 säker kännedom om, att L^ppsala botaniska trädgård hyste sa 

 manga frän Linnés tid kvarlef vande växter, som Th. M. Fries 

 i Linné. En lefnadsteckning uppgifver. 



1 Jfr Th. M. Fries, Bidrag till en lefnadsteckning öfver Linxé. I. Akade- 

 miskt program 1893. s. 5. 



Tryckt den 28 september 19»»4. 



kholm 1904. Kungl. Boktryckeriet. 

 Arkiv för botanik. Ban<l 3. .V. 7 



