TH. M. FRIES, SVENSKA VÄXTNAMN. 9 



de behandlade ämnenas beskaffenhet — gör, att en stor del af 

 de namn pä inhemska växter, som säkerligen redan då lefde 

 på folkets läppar, alls icke eller endast någon enstaka gäng 

 fann plats i medeltids-skrifter. Däremot inrymdes däri tal- 

 rika latinska namn pa växter, som säkerligen mangen gång 

 voro för den svenska skribenten alldeles obekanta. x Såsom 

 för den tiden karaktäristiskt kan framhållas den mängd kryd- 

 dor, som då i värt land blefvo använda, och att deras bruk 

 — bade såsom läkemedel och vid matlagning — varit mycket 

 stort, framgår af de mänga olika former, hvarunder deras namn 

 i skrifterna förekomma. 2 Däremot är antalet af odlade pryd- 

 nadsväxter öfverraskande litet. 



Af öfriga medeltidshandskrifter, som genomgätts och af 

 hvilka några i det följande komma att citeras, torde särskildt 

 böra nämnas det frän början af femtonde seklet härstammande, 

 som i Kgl. biblioteket i Stockholm är signeradt K. 48. I E. 

 Fries Bot an. Utflygter III s. 201 anföres det under namn af 

 Harpestrengs Lcecie- og Urtebog 3 och angifves vara en käll- 

 skrift för medeltida svenska växtnamn. Det däri befintliga 

 registret finnes aftryckt i Bot. Utfl. II s. 129 — 130 med det 

 tillägget, att »ehuru originalet är Danskt, motsvarar det sam- 

 tidiga Svenska namnen. Minsta delen af namnen äro äkta 

 nordiska, men dessa fortlefva. lätt igenkänlige.» De kunna 

 därför anses lika mycket (eller litet) vara svenska som danska. 



Hvad äter beträffar de öfriga namnen, kan man onekligen 

 tveka, huru de skola anses. Hade man framför si^ en trogen 

 kopia af det danska originalet, vore frågan lätt åtgjord, men så 

 är säkerligen ej förhallandet. Jämför man Stockholms-manu- 



1 Så t. ex. saknas helt och hållet sådana namn som tall, sälg, oxel, try. 

 olvon. hallon, lingon, hjortron m. fl. Däremot finnas ensamt i Peder Måns- 

 sons öfversättning af den skrift de Consideratione quintce essentia omnium 

 rerum. som till författare har Jean de Rochetaillade (Johannes de Rupe 

 Scissa), men egentligen är hämtad från Raiatundi Lullii de Secretis natura? 

 seu de quinta essentia, ej mindre än 699 namn (jfr FT 18S6 n. 18). Af dy- 

 lika latinska namn upptagas i det följande endast ett fåtal, da sådant af en 

 eller annan anledning befunnits behöfligt. 



2 Jfr i det följande giffers naghl. ingefär, fänikal, Igbbestikka, näglika, 

 siddefär m. fl. 



3 I manuskriptet saknas titel. — Henrik Harpestreng. -Medicus & 

 Canonicus Roschildrnsis. . dog 1244. »Han har i det 13:de. 14:de og 15:de 

 Aarhundrede vaeret, vel ei den eneste, men dog den mest beromte lsegekyndige 

 Forfatter, eller Compilator af mediciuske Forskrifter, i Danmark, hvis Kyn- 

 dighed og Erfaring man har holdt i saaden .Fre, at man har sat hans Xavn 

 ved Siden af de mest beromte gamle Forfatteres, og i lang Tid vedblevet at 

 afskrive og giore Brug af hans medicinske Tractater> (Chr. Molbech). Lik- 

 nnnde anseende synes han äfven hafva åtnjutit i Sverige. 



