TH. M. FRIES, SVENSKA VÄXTNAMN. 51 



toliiia Cy parissus L. (»Hun-Abrod») och Artemisia maritima L. 

 (»Strand-Malurt»). Den sistnämnda var »nocksom at finde paa Ama- 

 ger-Land», och det var den, »huilken gamle Quinder aarligen i stor 

 msenge sancke oc selge under Cypressis Nafn». — Till denna hörer 

 ock troligen siprize röthir (Lb. 7: 178 s. 302). 



18. Dudrakorn. Enligt HstrM. s. 122 förekomma i danska 

 manuskript formerna dudcekorn och dodher korn. Att härmed afsetts 

 Agrostemma och intet annat, framgår af äldre författares uppgifter 

 och afbildningar. 



19. Dyrbär. Måhända ingen särskild växt, utan »dyrbara el. 

 utmärkta bär?» (Sdw. s. 210). 



20. Fioler {Viola). Härunder sammanfattade äldre författare 

 üera sins emellan mycket olika växter, bland hvilka, utom de redan 

 nämnda, de viktigaste voro de gula {Cheiranthus Chei?*i L.), de röda 

 {Hesperis matronalis L.) och de hvita, »som voxe i becke» (Car- 

 damine pratensis L.). De svarta (»i blomsther», såsom det tillägges 

 i ett danskt Harpestreng-manuskript) äro ganska säkert en form af 

 Viola odorata, som af en del äldre botanister (t. ex. Dodon^ius) 

 kallades Viola nigra sive purpurea. Äfven TRAGUS (p. CCXII) talar 

 om »den lieblichen wolriechenden schwartzen violen», af hvilka »die 

 edelste .... dragen gantz schwartz braune blümlin». Afbildningen 

 häraf visar alldeles V. odorata. 



21. Flughu swamper. Att åt denna gifvits det latinska nam- 

 net Elleborus, kan näppeligen hafva skett på annan grund, än att 

 de bägge blefvo använda till samma ändamål. Det heter nämligen i 

 Lb. 3: 144 s. 118 om Elleborus (här = Veratrum album L.): 

 »stampas hon m} söte myölk tha dräper th} flughur», och i Sm. II 

 p. LXXXV om Huid Nyseurt {Veratrum album och Helleborus albus): 

 »saaden i milck, oc satt for fluer, saa mange som aff hende smage, 

 de do oc reffne». 



22. Greskar. Detta ord härledes i Sdw. s. 422 från gresker, 

 så att på det citerade stället (det enda kända) skulle talas om 

 grekiska rötter, gissningsvis Glycyrrhiza glabra L. Troligare synes, 

 att det är detsamma som det ännu i dag i Danmark brukliga lika- 

 lydande, hvilket återfinnes redan hos Sm. [II: ccxv], SP. (p. 215) 

 och andra äldre danska författare. Professor Söderwall har ock 

 förklarat sig nu gilla denna uppfattning. 



23. Gäil. I N. V s. 6 uttalas den förmodan, att »Venusta* 

 är en förvrängning af Genista, hvilket jag ock anser vara högst an- 

 tagligt. Tillika påpekas, att Franck (Spec. ren. p. 33) angifver 

 Geil såsom svensk benämning på Genista. Härtill må ytterligare 

 fogas, att i SP. p. 60 omtalas: »Genista, Gyfvel, Gyel», som »voxer 

 mangfoldeligen udi Jydland paa Heeden, Item udi Skaane». Den ut- 

 förliga beskrifning, som där lämnas, samt fig. 48 vittna obestridligt, 

 att den anförda växten är Sarothamnus scoparius, som ock af flera 

 äldre författare fördes till Genista. 



24. Hafsyrt. Alldeles oklart. Sdw. s. 448 föreslår gissnings- 

 vis Lathyrus maritimus (L.) Big., som dock förefaller mig alldeles 

 osannolikt. 



