56 ARKIV FÖR BOTANIK. BAXD 3. X:0 14. 



47. Pilliyrt, för hvilken Sdw. s. 203 förut med tvekan anförde 

 Lycopodhim Selago, anser lian nu, enligt meddelande i bref, snarare 

 vara Euphorbia Pathyris L., ett antagande, stödt på tyska benäm- 

 ningen pillenkraut, som jag anser vara mycket berättigadt. 



48. Att namnet Pipinella (senare bibernell, bebernell m. m.) 

 omväxlande tillägges Pim/pineUa Saxifraga och Poterium Sangui- 

 sorba, framgår af de anförda citaten. Till bestyrkande af den förras 

 anseende såsom läkedomsört må anföras följande från äldre författare 

 härstammande uppgift i Sm. II s. xcix: »Somme holle quesurt [= 

 bibernella] for it kaasteligt wundenkrudt, til det saargiorde hoffuit 



somme haffue forsegt saadant med en hane, haffue stungit 



hiernepanden igemmen, dog saa ath hiernen icke giordis saar, haffue 

 saa dropet quesurte ooss der vdi, oc den stötte vrt wduortis der paa 

 bunnit, oc er inden een stacket stund tillegt.» — Poterium användes 

 däremot till att krydda mat och vin. Härom meddelar SP. p. 107: 

 »Om Sommeren, naar den er grön, pleye de, som gierne dricke Vijn, 

 at missbruge samme Vrt, i det de icke alleniste komme den udi Vi- 

 nen, oc besynderlig den Rode, paa det de kand giere den velsmagen- 

 dis, oc kolne hende, men endocsaa deris Glas oc Begere dermed be- 

 pryde oc exornere, men det skal de dog vide, som saa gierne bruge 

 denne Drick, at dersom de dricke for megit der äff, da maa de om 

 anden Dagen vente sig stor Hofvitverck oc 01siuge.» — »Etlick pfle- 

 gen diss kraut in seiner Jugend zum Sallat zunemen» (Trag. p. 178). 

 — I en del fall är det omöjligt att afgöra, huruvida den ena eller 

 andra af dessa växter afses. 



49. Pipra. Uppgiften, att pipra frö blifvit användt till medi- 

 cinskt bruk, kan ej annat än väcka förvåning, då, som bekant, pep- 

 parroten endast mycket sällan sätter frö. 



50. Popele. Härom har professor SÖderwall meddelat: »är 

 utan tvifvel detsamma som medelnedertyska poppele, popele, återgif- 

 vet med dels Althcea, dels Mal ca, samt forndanska poppele, af 

 Kalkar tolkadt med Altluva officinalis». 



51. Pymmitia. Beträffande detta namn har jag ej lyckats 

 komma längre än Sdw. s. 222, nämligen att det betecknar »ett slags 

 växt». 



52. Qvesyrt. Hos äldre författare sammanslås ofta äfven under 

 detta namn Plmpinella Saxifraga och Poterium Sanguisorba. Den 

 förra, som blef mera använd i medicinen, förklaras ock i SP. p. 318 

 vara »den rätte Quaese-Urt eller Stenbrecke». Äfvenså är det denna, 

 som afses, då i Sm. II: xcviii,säges: »Quesurt eller bebernella er 

 een rett stenbreck»; därsammastädes upplyses ock, att den äfven heter 

 Backerod och Bedewrt, men att »den lile Quesurt kallis Polygula». — 

 Poterium däremot, äfven kallad »Pimpinell, Quaesurt, Backerod» (SP. 

 p. 107), blef, såsom redan omnämnts, mest använd till att krydda vin. 



53. JRams. I Lb. 2: 58 s. 32 återgifvas tvenne ord i UpsM. 

 D (ej C, såsom där s. 49 och 497 uppgifves) 601 såsom »foruen? 

 ranis?». Sdw. II s. 242 har uttalat en förmodan, att man i stället 

 bör läsa hornen ramsv, och vid anställd granskning af manuskriptet 

 har detta ock befunnits vara otvifvelaktigt riktigt. I samband här- 



