2 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. NIO 15. 



Denna åskådning har utan tvifvel uppkommit i tempe- 

 rerade länder med ett ganska kallt klimat och stöder sig eller, 

 riktigare uttryckt, har sken af stödja sig pa förhållandena 

 hos där förekommande vedväxter. Hvad rör den tropiska 

 vegetationen, har man i fråga om många biologiska och mor- 

 fologiska förhållanden länge nöjt sig med skäligen vaga före- 

 ställningar. Det är hufvudsakligen först sedan botaniska 

 trädgårdar anlades mellan vändkretsarna, som där förekom- 

 mande växters lifsyttringar blifvit föremål för ett mera in- 

 gående studium. Så är det t. ex. först under de senare åren, 

 man kommit till klar insikt därom, att äfven i områden, där 

 hvarken en sänkning i temperaturen eller brist pa nederbörd 

 betingar någon periodicitet i växtlifvet, en utpräglad sådan i 

 allmänhet ändå förekommer, 1 i det att hvarje art eller h varje 

 individ har sin bestämda tid af relativ hvila, af löfsprickning, 

 af blomning o. s. v. Xär den erfarenheten lyckligen vunnits, 

 synes man i allmänhet hafva öfvernyttat den ofvan omnämnda 

 föreställningen rörande skottut vecklin gen äfven till den tro- 

 piska noran. 



I de arbeten öfver skottbyggnaden hos träden i tropiska 

 länder, om löfsprickningen o. d., som under de senare åren 

 utkommit, 2 glider man i allmänhet förbi frågan om grenarnas 

 ålder i förhållande till den relativa hufvudaxeln. Och dock 

 saknar denna fråga ingalunda sitt intresse särskildt för be- 

 dömandet af den tidslängd, hvarunder bladen fungera. Icke 

 så sällan förenar man med begreppet städse grönskande skog 

 begreppet perennerande blad. När man på ett träd funnit 

 bladbärande grenar af flera olika ordningar, har man föran- 

 ledts att antaga, att dessa blad skulle hafva en betydligt 

 olika ålder, hvilken hos de äldsta skulle belöpa sig till flera år. 8 



1 Jfr särskildt A. F. AV. Schimpee, Piianzengeographie auf physiologischer 

 Grundlage (1898), p. 265. 



2 J. Schmidt, Bidrag til Kundskab om Skuddene hos den gamle Verdens 

 Mangrovetraeer. [Botanisk Tidsskrift udgivet af den botaniske Förening i Ko- 

 benhavn. 26. Binds 1. Hefte (1904).] 



G Volkens. Der Laubwechsel tropischer Bäume. [G>artenflora (1903), p. 

 591 «»eh följ.] 



M. Raciborski, rber die Verzweigung. [Annales du Jardin botanique 

 de Buitenzorg. Vol. XVII (1900), p. 1—65.] M. fl. 



Förekomsten af en riklig epifyll lafvegetation är icke något säkert be- 

 vis för, att ett blad är perenuerande. Hos Pkttypodium elegans Vog. — ett 

 till Papilionacese hörande träd, som förekom mångenstädes i skogen vid Santa 

 Anna da Chapada och här och där i de smala och laga skogsbanden vid 

 kama i >cerrado> -området vid Cuyabå — fann jag i maj och juni ofta bladen 

 mer eller mindre fullständigt beklädda med lafvar. Oh dock står detta träd 



