G. MALME. OM FÖRGRENADE ÅRSSKOTT HOS TRÅD OCH BUSKAR. o 



]\Ien detta är åtminstone för många tropiska skogar alldeles 

 oriktigt, något som också under de senare åren blifvit fram- 

 hållet af flera forskare. I skogarna på sluttningen af Serra 

 da Chapada och i forsumpningarna i närheten af byn Santa 

 Anna da Chapada i den brasilianska staten Måtto Grosso 

 lyckades jag icke anträffa ett enda dikötyledont träd, hos 

 hvilket samma blad med säkerhet kunde sägas fungera nämn- 

 värdt öfver ett år. Att skogen i sin helhet aldrig står na- 

 ken, beror till stor del därpå, att de talrika däri ingående 

 träden hafva en ganska olika löfspricknings- och löffällnings- 

 tid. Att flera af de särskilda trädarterna, äfven när deras 

 blad icke nå en ålder af fullt ett år, aldrig blifva fullstän- 

 digt kala, har sin morfologiska grund i vissa egendomlig- 

 heter i skottbyggnaden och skottutveckiingen. Hos många 

 arter utveckla sig årligen två eller flera skottgenera- 

 tioner med längre eller kortare tidsintervaller, med 

 andra ord, trädet har löfsprickning mer än en gång om året. 1 

 Hos andra arter fortsätta skotten att växa under en 

 lång tid; de senast utvecklade bladen kunna då k var sitt a 

 långt efter det, att de första fallit af. 



I synnerhet i det senare fallet händer det ofta, att ur, 

 bladvecken genast, medan bladet håller på att växa ut, 

 utveckla sig vegetativa eller vegetativt florala grenar, 

 som mer eller mindre fullständigt hålla jämna steg med hufvud- 

 stammen, stundom till och med skynda före denna. Dessa grenar 

 afvika vanligtvis med afseende på de första bladens utseende 

 och de nedersta internodiernas längd från dem, som efter en 

 tid af relativ hvila utveckla sig ur (axillära eller terminala) 

 knoppar. E. Warmixg, som, för så vidt jag kunnat finna, 

 först uttryckligen framhåller förekomsten af sådana med huf- 

 vudaxeln samtidiga eller nästan samtidiga grenar hos träden, 2 

 har användt benämningen förgrenade årsskott. Ehuru det 

 icke är för alla fall ådagalagdt, att endast en generation af 

 dylika skott utvecklas för hvarje ar, bibehåller jag dock tills 

 vidare den af honom använda benämningen och förstår i 



alldeles kalt ungefär från början af juli till slutet af september eller början 

 af oktober. 



1 Jfr (förutom redan nämnda arbeten) J. Hueer. Beitrag zur Kenntnis 

 der periodischen "Wachstumserscheinungen bei Hevea brasiliensis. [Botani- 

 sches Centralblatt. LXXVI (1898), N:o 8] och E. "W arming. Latroa Santa 

 [1892), i». 249 (401). 



- Lagoa Santa (1892), p. 2ÖÜ 408 



