12 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. X:0 15. 



skottutvecklingen beträffar, rätt nära med Taberncemontana; 



den, för sa vidt jag kunnat finna, enda afvikelsen betingas 

 däraf, att det förstnämnda släktet har kransställda blad. 



Redan i fråga om Terminalia biscutella Eichl. anmärktes, 

 att grenarna på årsskotten halva det nedersta internodiet 

 mycket förlängdt. De äro också ganska långa, men de öfver- 

 rlygla dock åtminstone icke i allmänhet hufvudaxeln, icke 



heller äro de inskränkta 

 till den öfre delen af 

 den senare. Hos andra 

 arter af samma släkte 

 har utvecklingen gått 

 ett steg längre, så att 

 det uppkommer ett 

 slags dichotomiska gre- 

 nar med kortskaftade 

 bladrosetter vid klyf- 

 ningspunkterna. Så är 

 t. ex. fallet med Ti r- 

 minalia catappa L. 1 , 

 som torde vara bekant 

 för de flesta, som be- 

 sökt tropiska länder, 

 enär trädet odlas mån- 

 genstädes i städer och 



bvar och lätt igenkän- 

 ts o 



nes pä sin etageformiga 

 krona. Jag har under- 

 sökt förhållandet hos 

 Fig r, Terminalm brasiliensis Camb. en till en annan grup p 



Del at ett årsskott. (På den vänstra, grenen bor f 



det första bladet sta åt vänster det andra åt af släktet hörande art, 

 höger o. sv Grenen bör ligga under bladen på Terminalia brasiliensis 

 huivudaxelns förlängning.) 



Camb. lig. 6 återger 

 en del af ett årsskott hos detta träd. Skottgrenarnas nedersta 

 internodium är, såsom synes, mycket förlängdt; de följande, 

 oinkr. 5 till antalet, äro däremot korta. Ur axillerna till de 

 båda mellersta bladen utveckla sig grenar af samma byggnad 



1 Enligt M. Racibobski (anf. arb. p. 50) skulle sidogrenarna utveckla 

 sig ur» till en tid hvilande knoppar, alltså under en följande vegetationsperiod. 

 Att T. catappa åtminstone stundom förhåller sig pa samma sätt som T. bra- 

 siliensis. tror jag mig dock kunna med bestämdhet påstå. 



