14 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. NIO 15. 



nu ifrågavarande växt. Såsom synes, har axeln af första 

 ordningen det nedersta internodiet ganska långt. Det därpå 

 följande är vanligen ännu längre. Det tredje och det fjärde 

 är*o däremot mycket förkortade, sa att tre blad komma att 

 utgå helt nära hvarandra. Det femte är åter förlängdt, det 



sjätte däremot mycket 

 kort, så att det femte 

 och det sjätte bladet 

 stå nästan på samma 

 höjd. Från detta öf- 

 versta parti af axeln 

 utgå två kraftiga gre- 

 nar, hvilka dock icke 

 sta i de båda sist- 

 nämnda bladens axil- 

 ler, utan med rätt stor 

 sannolikhet höra till 

 bladen n:r 2 och n:r 4. 1 

 Mellan grenarna finns 

 en liten (terminal) 

 knopp, som ger eller 

 åtminstone kan gifva 

 upphof till en rikblom- 

 mig innorescens. Bred- 

 vid bladet n:r 6 eller 

 nästan i dess axill sit- 

 ter en likaledes svag 

 knopp, som antingen 

 icke utvecklar sig vi- 

 dare eller ger upphof 

 till en gren, som dock 

 alltid förblir svagare 

 än de båda andra. Möj- 

 ligen torde denna gren 

 få betraktas såsom hörande till bladet n:r 3. Denna förgre- 

 ning kan upprepas flera gånger under samma sommar. Hvarje 



Fig. 8. Cordia salicifolia Cham. 

 Del af årsskott (b. förgreningspartiet något för- 

 st oradt). 



1 Detta under den förutsättning, att en sammanväxning äger rum mellan 

 grenarna och hufvudaxeln. En annan tolkning är dock möjlig, nämligen den, 

 att grenarnas etödjeblad förskjutits upp på själfva grenarna och att således 

 de till utseendet första bladen på dessa i verkligheten äro deras stödjeblad. 

 Endast utvecklingshistoriska undersökningar torde kunna säkert afgöra. huru 

 härmed förhåller sig. 



