G. MALME, OM FÖRGRENADE ÅRSSKOTT HOS TRÄD OCH BUSKAR. 15 



v 



årsskott utvecklar alltså en ansenlig massa blad, men på 

 grund af rytmen i deras uppträdande på stammen och till 

 följd cläraf, att skotten äro mer eller mindre horisontella 

 (starkt plagiotropa), komma de i allmänhet i ett sådant läge, 

 att de ej beskugga h varandra. I detta afseende star Gordia 

 salicifolia högst bland alla de arter, jag haft tillfälle att se. 

 En annan art af samma grupp af släktet (Malme II: 2455), som 

 uppenbarligen är nära besläktad med C. grandifolia och som före- 

 kom mångenstädes i ungskog vid Santa Anna da Chapada, har 

 endast fem blad på h varje axel, och dessa äro jämnare fördelade, 

 sa att endast de båda öfversta äro starkt närmade hvarandra. 



Fig. 9. Cardiopetalum calophyllum Schlecht. 



Del af ett årsskott (ett stycke af hufvudaxeln med tvä blad, en gren af första 



ordningen med grenar af andra ordningen). 



En skarpt framträdande rytm i bladens uppträdande före- 

 kommer äfven hos flera arter af apocynacé-släktet Äspido- 

 sperma. Knopparna äro hos dessa växter skyddade af talrika 

 lågblad (fjäll). Hos A. subincanum Mart., som jag hade till- 

 fälle att undersöka i Måtto Grosso, äro de 2 — 4 första assi- 

 milerande bladen skilda af ganska korta internodier; ur 

 axillen till ett eller annat af dem utvecklar sig tidigt en 

 gren, hvars första internodium är betydligt förlängdt. De 

 följande internodierna aftaga småningom i längd, och de 

 öfversta äro så korta, att bladen i grenens spets bilda en 

 rosett. På hufvudaxeln, som vanligen är starkare utvecklad 

 än grenarna, äro de mellersta internodierna starkt förlängda, 

 de öfversta återigen korta, så att äfven här uppstår en ter- 

 minal bladrosett. — I det närmaste på samma sätt förhåller 

 sig Aspidosperma guaraniticum Malme, undantagandes att 

 grenarna hos denna art utveckla sig ur axillerna till lågblad. 



