16 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 3. N:0 15. 



I alla hittills anförda exempel är bladställningen den- 

 samma pä grenarna som på hufvuclaxeln. Men som bekant 

 inträffar det ej sällan, att den senare är ortkotrop, under 

 det att grenarna äro plagiotropa eller dorsiventrala. Årsskott, 

 som förhålla sig så, finnas t. ex. hos C ar di op et alum calophyl- 

 lum Schlechtendal (fig. 9). På vertikala axlar, exempelvis i 

 trädets topp, stå hos denna i många afseenden egendomliga 

 och länge misskända anonacé bladen i spiral, äro ganska svagt 

 utvecklade och afvika vanligen, hvad formen beträffar, från 

 växtens öfriga blad. I axillerna finnas knoppar, som åtmin- 

 stone i regeln snart dö bort. Däremot utvecklas extra-axillärt 

 kraftiga, snedt uppåtstigande eller utåtriktade grenar med 



stora skiftevisa blad och på dem icke 

 sällan axillära grenar af andra ordningen, 

 som i allt öfverensstämma med den relativa 

 hufvudaxeln. Samma förhållande återfinnes 

 hos flera andra anonacéer, och särskildt må 

 omnämnas Åberemoa furfuracea (S:t Hil.) 

 Baill. (fig. 10), hos hvilken vid hvarje blad 

 på de vertikala axlarna vanligen uppträda 



två extra-axillära grenar, en på hvardera 

 Fig 10. Aberemoafur- ., bladskaftet 



furacea(ß:TTtiL.) Baill. siaan om Diaaskaixet. 

 Del af ett skott med två Till samma typ hör Gasearia silvestris 



Sw. (och flera andra flacourtiacéer); dock 

 äro här grenarna af första ordningen axillära, och jag har 

 icke funnit grenar af andra ordningen uppträdande under 

 samma vegetationsperiod som den vertikala hufvudaxeln. 



Nära härtill ansluta sig äfven Diospyros sericea A. DC. 

 (fig. 11) och Trema micrantha (L.) Blume, hos hvilka på gre- 

 narna af första ordningen en tydlig rytm 1 gör sig gällande i 

 uppträdandet af nya grenar (af andra ordningen). Först 

 komma nämligen några få blad, som icke stödja några grenar, 

 sedan två, i hvilkas axiller utveckla sig dorsiventrala så- 

 dana, därpå åter två, hvilkas axil lärknoppar dö bort mycket 

 tidigt, vidare två med grenar, därpå äter två utan grenar o. s. v 

 Hos den förra (fig. 11) är också förgreningen mycket rik- 

 ligare, i det att grenar af tredje ordningen uppträda ej så 

 synnerligen sällan. 



1 I detta afseende öfverensstämma dessa växter med Erythroxylon coca 

 enl. Racikorski's af bildning och heskrifning (anf. arb., p. 27). 



