KARL JOHANSSON, MEDELPADS HIERACIA VÜLGATA. 5 



Sm., Srm., Stm., Upl., Vb., Vg., Vrm.. Vstm., Äng., Ög., Ol. 



— Vid bladfigurerna förekomma de vanliga beteckningarna: 

 r. e. (yttre rosettblad), r. m. (mellersta rosettblad), r. i. (inre 

 rosettblad), c. 1 (första d. v. s. nedersta stjälkblad) o. s. v. 



— Jag bör också nämna, att jag vid redogörelse för indu- 

 mentet sökt tillämpa femgradiga skalor enligt följande skema. 

 För bår och glandier (glandelhår) i inflorescensen urskiljas 

 täthetsgraderna: 1) glesa, 2) strödda, 3) rikliga, 4) täta, 5) 

 hopade. Håren och glandierna kunna räknas på holkens och 

 holkskaftens ena sida i profilställning; antalet per centimeter 

 är för de olika graderna: 6 (glesa), 12 (strödda), 25 (rikliga), 

 50 (täta), 100 (hopade). En tiogradig skala fås härur genom 

 inskränkande eller förstärkande epitet. På stjälken sitta 

 håren så glest, att denna skala blefve olämplig; men räknas 

 håren på båda sidorna af stjälken, finner man tal, som någor- 

 lunda motsvara de i beskrifningar vanligen använda benäm- 

 ningarna. På bladytan gälla talen ungefärligen för 1 kva- 

 dratcentimeter. För stjärnhår, som sitta så glest, att deras 

 strålar ej beröra hvarandra, användes likaledes femgradig 

 skala (utan räkning). Äro de tätare samlade, kallas växtdelen 

 luddig (subtomentellus, tomentosus). Med afseende på sin 

 längd betecknas glandierna (på torra exemplar) så : mycket 

 korta (mindre än l ji mm.), korta (omkring 1 /-> mm.), medel- 

 långa { 3 / i mm.), långa (öfver 1 mm.), mycket långa (öfver 

 1 V* eller 1 Va mm.). För enkla hår i blomställningen 

 gäller ungefär samma skala, dock motsvara de sista graderna 

 något större längder. 



Vid redogörelsen för formernas utbredning inom Medel- 

 pad har jag inskränkt mig till att angifva lokaler för de nya 

 och de mest sällsynta formerna. I öfrigt hänvisar jag till 

 E. Collinders under tryckning varande Medelpads Flora, 

 hvilken torde meddela uppgifterna om alla hittills kända 

 lokaler. 



Silvaticiformia Dahlst. 



Stjälk nästan alltid 1-bladig (0-bladiga individ förekomma tämligen 

 ofta hos några arter, 2-bladiga hos andra); (åtminstone det nedre) stjälk- 

 bladet skaftadt. Rosettblad vanligen 3 — 5 väl utvecklade, ej vissnade vid 

 blomningstiden, i allmänhet breda och långt skaftade, försedda med hjärt- 

 lik, tvär eller rundad bas (mer sällan afsmalnande bas, försedd med m. 

 e. m. grofva, i regeln bikonvexa tänder). 



