44 



ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. N:0 1. 



43. H. oxylepium Dahlst. 



H. silvaticum (L.) *oxvlepium Dahlst. Bidr. II p. 47. — Dahlst. 

 Hier. exs. III: 29; Dahlst. Herb. Hier. Scand. IV: 16, XI: 10, 11. 



Stjärnhårens mängd i holkfjällens kanter varierar hos 

 denna art, dock ej mer än hos de flesta andra silvaticum- 

 former, och det är ej möjligt samt ej heller behöfligt att 

 fastslå någon gräns mellan den ursprungliga H. *oxylepium 

 Dahlst. (från Söderhamn) med nästan luddfria holkfjäll och 

 den betydligt allmännare modifikationen i Dahlst. Herb. 

 Hier. Scand. XI: 11 med omärkligt luddkantade holkfjäll. 

 Under förutsättning, att intet varietetsnamn behöfver upp- 

 tagas i nomenklaturen, åsyftar jag alltså här med namnet 



oxylepium hela arten och företrä- 

 desvis den sistnämnda, vanligaste 

 formen. 



Förekomst: Tämligen allm.; 

 spars, eller måttl. — Utom om- 

 rådet: Vstm., Dir., Gstr., His. 



44. H. hyperlepideum K. Joh. 



K. Joh. Archieraciumfl. i Dal. silur- 

 omr. p. 50. — Dahlst. Herb. Hier. Scand. 

 XIV: 18; H. rhodobasis ibid. XVII: 03- 



De i Medelpad anträffade expl. 

 äro ej fullt typiska, utan af vika 

 genom mörkare holkar på grund 

 af långfjällens mindre ljusa kan- 

 ter, glesare hår i inflorescensen 

 (nästan inga på korgskaften), nå- 

 got större holkar och kalatier 

 samt mer tydligt grönpunkteradt 

 stift. Denna form må därför be- 

 nämnas: 



var. obscurius n. var. 



Fig. 15 (fr. Borgsjü s:n, Jul åsen). 



involucris paulo majoribus sat 

 obscuris, squamis superioribus in- 

 terioribus margines versus vix 



Fig. ii 



