KARL JOHANSSON, MEDELPADS EIERACIA VILUVTA. 65 



50. H. galbcmum. Holkfj. m. b. m. trubbiga, de yttre 



tvärhuggna. 



51. //. umbricokt. Långfjäll med naken, kort udd. 

 (H. vulgaturn: Långfjäll jämnt af smalnande, spetsiga 



D. Holk rikligt till tätt s.mit långt och ljust hårig. 



a. Holk med glesa, holkskaft med nästan inga glandier. 



52. //. Schlyteri. Blad smala, groft tandade. Holkskaft 



gråhvita, nästan hårlösa. 

 .">."{. //. iin/iirssum. Bladtänder smala. Holkskatt tint 

 och långl håriga. 

 H. umbricola: långfjäll med kort udd. H. helaingicum 

 blad kålgröna. 



b. Holk och holkskaft med strödda till tätars glandier. 



a. Holkfj. spetsiga med tänd. jämnt utströdda stjärnhår. 



f>4. // vulgatum. Blad ofta violettanlupna. 

 ß. Holkfj. föga eller icke spetsiga, in. e. m. tätt luddiga i kan- 

 terna. 



55. H. constringens. Blad breda, stora- Akladium me- 



dellångt. Holkfj. täml. breda med yf vig spetstofs. 



56. H. kuuaamoense. Bhul smala. Akladium kort. 



Holkfj. smala, grönaktiga, med kort spetstofs- 



1. H. diaphanoides Lindeb. 



Lindeb. Hier. Bidr. 1882 p. 11; Dahlst. Bidr. III p. 164 cum synon. 

 — Lindeb. Hier. Scand. exs. n. 123; Dahlst. Hier. exs. I: 86, 87; DAHLST. 

 Herb. Hier. Scand. II: 84; IX: 67; Xorrl. Hier. exs. VIII: 27. 



Förekomst: h. o. d., men vanligen spars. — Utom om- 

 rådet: från Sk. till Lpl.; Norge och Finl. I södra Sverige 

 allm., dock ej af förf. känd från Öl. eller Gtl. 



H. Schlegelii Almqu. 



mfl. i Dal. siluromr. p. 86. 

 sr. Scand. V: 66, X: 63, 64 



Förekomst: täml. sails, och spars. — Dessutom Dir., His.. Jtl. 



K. Joh. Archieraciumfl. i Dal. siluromr. p. 86. — Dahlst. Hier. exs. 

 II: 80; Dahlst. Herb. Hier. Scand. V: 66, X: 63, 64. 



3. H. phaedrophyllum K. Joh. 



K. Joh. Nya Archier. fr. Dal. p. 53. 



Förekomst: Stöde s:n, Ulfsjön. — Dessutom Dir.. His. 



4. H. pseudodiaphanum Dahlst. 



H. *diaphanum Fß. ß pseudodiaphanum Dahlst. Bidr. III p. 172 

 synon. — Dahlst. Hier. exs. II: 76, 77. IV: 89 H. *diaphanum f. vulgaris); 

 Dahlst. Herb. Hier. Scand. II: 67, 83. 



Arkiv für botanik. Band '■'. N:o 1. 5 



