KARL JOHANSSON, MEDELPADS HIERACIA VTJLGATA. 69 



8. H. progrediens Norrl. 



NOBEL. Suomen Keltanot 1900 p. 709. — Xorrl. Hier, exs- V: 85 — 

 88. — H. leptogrammum var. subuliginosum K Joh. Archieraciumfl. i Dal. 

 siluromr. 1902 p. 84. — Dahlst. Herb. Hier. Scand. XXI: 43. 



Stjälk högväxt, ofta äfven grof, nedtill violettfärgad, ut- 

 rustad med tät beklädnad. Blad stora, mycket långa, mörk- 

 gröna, något mjuka, med medelmåttig eller tämligen tät och 

 lång beklädnad. Rosettblad glest och grundt tandade eller 

 oftare helbräddade eller glest småtandade af korta uddar, 

 medels jämnt bågböjda kanter långsamt afsmalnande åt bägge 

 ändar, vid basen långt nedlöpande på skaftet; de yttre ovala 

 till smalt omvändt äggrunda, de öfriga smalt ovala till af- 

 långt lansettlika, spetsiga. Stjälkblad 2 — 5, småningom af- 

 tagande, de nedre mycket stora, försedda med ganska kort, 

 vingadt, långhårigt skaft eller oskaftade, de öfriga alltid 

 oskaftade och medels smal bas svagt omfattande, alla jämnt 

 utdragna i en lång, helbräddad spets, nedom midten för- 

 sedda med en eller annan mindre tand eller helbräddade. 

 Korgställning ofta mycket rikblomstrig och sammansatt. 

 Korgskaft gråluddiga samt tätt klädda af spensliga, grön- 

 aktiga, omväxlande långa och kortare glandier. Holkar 

 smala och långa, omkring 5 — 6 mm. breda och 12 — 14 mm. 

 långa, med smalt äggrund pip och rundad bas, saftigt gröna, 

 nästan luddfria med spår af stjärnhår i yttre och mellersta 

 fjällens kanter, men klädda af tätt hopade, ytterst långa och 

 kortare, spensliga, i torkadt tillstånd hit och dit krökta 

 glandelhår. Långfjäll medelbreda, lansettlikt jämnbreda, af- 

 smalnande till en småtrubbig eller föga hvass spets. Kalatier 

 medelstora (omkr. 35 mm. i diam.) eller tämligen små. Li- 

 guler i spetsen glatta. Stift mörkt. 



Förekomst: inom området sails. — Dessutom funnen i 

 Dir. och His. (Ramsjö enl. expl. af O. Westerlund) samt 

 flerst. i Finland. 



Exemplaren från Dalarne (Kallmora i Orsa) skilja sig i 

 intet väsentligt från finska exemplar, om ock en del individ 

 äro mer bredbladiga. Då denna form upptages som en från 

 H. leptogrammum Dahlst. skild art, torde man äfven böra 

 utbryta var. barrimimi K. Joh. (Archieraciumfl. i Dal. silur- 

 omr. p. 85) och beteckna den H. barrimum K. Joh. Denna 



