84 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. NIO 1. 



brevibus solitariis (v. in involucro primario raris), immixtis, 

 marginibus squaniarum exteriorun leviter stellata, ceterum 

 efloccosa. Squama? mediocres( — subangustse) obtusulse, atro- 

 virides, superiores sat anguste viridimarginatse. 



Habituellt är denna form lik både H. lingua och //. lin- 

 guiforme, öfverensstämmande till holkarna mest med den 

 förra, till bladen mest med den senare. Från denna afviker 

 dock den nu beskrifna genom längre skaftade rosettblad och 

 nedre stjälkblad, bredare rosettblad med afrundad bas och 

 likformiga, något mer åtskilda, trubbiga tänder, bredare, åt 

 båda ändar mer af smalnande stjälkblad, hvilka sakna be- 

 nägenhet att bli omfattande. Korgställningen är kort med 

 bågböjda grenar, som äro hvitluddiga och tätt glandelhåriga 

 men i allmänhet sakna enkla hår. Akladiet tämligen kort. 

 Holk svartgrön, tätt glandelhårig samt (åtminstone primär- 

 holken) försedd med enstaka till glesa hår; stjärnhår sitta i 

 en gles rad i de yttre (och mellersta) fjällens kanter. Holk- 

 fjällen äro tydligt smalare än hos H. linguiforme, långfjällen 

 mörkare och de inre tämligen smalt grönkantade. 



Skild från H. lingua genom kortare rosettblad med mindre 

 tvära ändar och aldrig hjärtlik bas, mörkare och något 

 längre holkar samt äfven genom bladens mörkare färg. 



Denna form står på gränsen mellan silvaticijormia och 

 vulgatijormia ; den öfverensstämmer med de förra genom ro- 

 settbladens och det nedre stjälkbladets form och långa skaft, 

 men med de senare genom stjälkbladens antal (ofta 3). På 

 grund af sistnämnda karaktär, hänför jag formen till gruppen 

 vulgatijormia. 



Förekomst: Stöde vid Ulfsjön (C. A. Nordländer). 



23. H. lepidulum Stenstr. 



H. murorum *lepidulum Stenstr. Värml. Archier. p. 50; H. irrig- 

 uum *lepidulum i Dahlst. Bidr. Ill p. 131. — Dahlst. Hier. exs. III: 47; 

 Dahlst. Herb. Hier. Scand. II: 77, X: 42, XVI: 95. 



Förekomst: inom området sähs. och spars. — Eljes känd 

 från Sm. till Dir. och Gstr.; äfven Ång. (enligt Dahlst.) och 

 Norge (enl. Omang). 



