94 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. N:0 1. 



utdragna fjäll, af hvilka de inre äro ganska ljust kantade, 

 mycket täta, i början gulknappiga glandier af olika längd 

 samt vanligen några mörka hår eller rudimentära glandier. 

 Skild från H. leptogrammum genom smalare, mer groft 

 och ojämnt tandade blad, smalare holk, långspetsade inre 

 holkfjäll. 



Förekomst: Stöde vid Lillström, tämligen sparsamt. 



33. H. pilulaticeps K. Joh. 



K. Joh. Anteckn. fr. Hieracieexk. i Ang. p. 35. — Dahlst. Herb. 

 Hier. Scand. XXI: 22. 



Förekomst: Liden, sails. — Dessutom Ang. 



Denna form står nära sparsifolium-gruppen, hvilket i 

 synnerhet gäller om exemplaren från Medelpad, som ha om- 

 kring 5 stjälkblad och något bredare holkfjäll än den i 

 Ångermanland iakttagna formen. 



34. H. praepilutatum K. Joh. 



K. Joh. Archieraciumfl. i Dal. silurom. p. 105. — Dahlst. Herb. 

 Hier. Scand. XIV: 47. 



Den i Dalarne iakttagna hufvudformen har täm- 

 ligen breda (intill 1,9 mm.) och merendels trubbiga långfjäll; 

 inre rosettblad äro ovala eller ovalt lansettlika samt små- 

 trubbiga, de nedre stjälkbladen ovalt lansettlika till lansett- 

 lika. Medelpadsformen har medelbreda eller smalare, små- 

 trubbiga (eller kort bredspetsade) långfjäll; de inre rosett- 

 bladen äro spetsiga och bladen i allmänhet smalare. Den 

 bildar en, som det synes, tämligen väl begränsad varietet : 



var. ejuncescens n. 



Fig. 35 (fr. Stöde s:n, Ulfsjön), 



foliis angustioribus magis acutis, squamis involucri lanceolato- 

 linearibus sat angustis apice obtusiusculis — subacutis, stylo 

 magis obscuro a forma primaria 1. c. descripta diversum. 



Därjämte finner man af denna varietet en mer glandulös 

 form, hos hvilken holkens hår till största delen ersättas af 

 glandier af motsvarande längd : 



