KARL JOHANSSON. MEDELPADS HIERACIA VULGATA. 97 



i fjällens kanter sparsamt stjärnhåriga. Yttre holkfjäll smalt 

 jämnbreda till något triangulära, långfjäll jämnbred t lansett- 

 formade, utdragna i en m. e. m. smal spets, men sällan hvass- 

 spetsade, alla nästan enfärgade. Kalatier stora, radierande, 

 mörkt gula. Liguler i spetsen glatta. Stift brungrönt punk- 

 teradt. 



Utmärkt genom mörk färg, åt båda ändar m. e. m. långt 

 utdragna blad med gles, framåtriktad tandning, mörka, nästan 

 enfärgade holkar med grof; lång och tät beklädnad af mörka 

 hår och glandier. 



Förekomst: tämligen sails, inom området. — T öfrigt känd 

 från His., Hjd. och Finland. 



Närbesläktad synes H. *alpestre (Lindeb.) var. rhomboides 

 Stenstr. (Värml. Archier. p. 38), hvilken är mer lågväxt och 

 fåbladig samt har kortare indument i inflorescensen. Exemplar 

 från Helsingland (Dahlst. Hier. exs. II: 89) anser jag höra 

 till H. incurrens. 



38. H. varianum K. Joh. 



K. Joh. Nya Hier. fr. Medelp- p- 36 (sensu ampl.). 



Förekomst: Stöde backar; måttl.; Nedansjö (K. Stéenhoff). 



var. varianiceps K. Joh. 1. c. (pro spec). 



Cauli elato ssepius 4 — 6-folio, foliis rosulariis paucis (flo- 

 rum tempore interdum omnino emarcidis), foliis caulinis ar- 

 gute et sequaliter pauei-dentatis, intermarginibus saepe con- 

 vexis, pedicellis et squamis involucri magis pilosis minus 

 glandulosis a forma primaria devians. 



I sin bäst utpräglade gestalt afviker denna form habi- 

 tuellt från hufvudformen genom rigidum-Rrtadt utseende, 

 hvilket visar sig ej blott i bladens antal och tandning utan 

 äfven i bladbasens form; denna är nämligen kort vigglik som 

 hos H. subrigidum Almqu. Granskning af rikligare material 

 har emellertid visat, att artskillnad mellan formerna ej kan 

 upprätthållas. 



Arkiv für bot/mil: Band !>. X:o 1. 7 



