98 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1). NIO 1. 



39. H. angermannicum Dahlst. 



K. Joh. Anteckn. fr. Hieraeieexk. i Ang. p. 30. 



Förekomst: sails, i västra delen af landskapet. — Dess- 

 utom Åiir. och östra Jmt. 



40. H. dissimile Lindeb. 



H. murorum v. dissimile Lindeb. Hier. Scand. exs. III n:o 121 (1878); 

 H. porrigens Almq/u. *floccifrons Elfstb. Bot. Utfl. p. 61 (1890); H- ♦dissi- 

 mile Lbg. i Elfstb. Hier, alpina p. 60 (1893j; H. dissimile Lbg i K. Joh. 

 Archieraciumfl. i Dal. siluromr. p. 73 (1902). — Dahlst. Hier. exs. IV: 71; 

 Dahlst. Herb. Hier. Seand. II: 43—45, IV: 28. 



var. policenum Dahlst. Hier. exs. IV: 72. 



Involucra valde floccosa, incana, glandulis brevissimis 

 ± inconspicuis; pedicelli fere eglandulosi. 



Igenkänd på de starkt gråaktiga holkarna, hos hvilka 

 äfven fjällens ryggar täckas af täta stjärnhår, som nästan 

 dölja de korta glandierna; holkskaft ganska sparsamt för- 

 sedda med glandier; äfven de enkla håren äro glesare än hos 

 hufvudformen. Bladen äro ofta tydligt blågröna. 



var. subporrigens Dahlst. 



H. subporrigens Dahlst. Hier. exs. II: 53; Dahlst- Herb. Hier. 

 Scand. IV: 27. 



Colore obscuriore, involucris sat parce floccosis parum 

 variegatis cum pedicellis magis dense glandulosis a forma 

 primaria diversum. 



Denna form afviker i alldeles motsatt riktning, i det 

 holkarnas och skaftens glandier äro tätare och längre, medan 

 holkarnas stjärnhår äro betydligt glesare och blott bilda 

 smala strimmor mot de längre fjällens spetsar. Bladfärgen 

 är vanligen mörkare. 



Förekomst: hufvudformen är allmän, särskildt i östra 

 delen; var. policenum träffas här och där sparsamt, men var. 

 subporrigens sällan och blott i enstaka exemplar. 



I öfrigt förekommer arten från Dir. till Vb. och Lpl. 



