72 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. N:0 2. 



men öfverensstämma i öfriga afseenden såsom till holkarnas 

 form och beklädnad med dessa. 



Förekomst: Sällsynt. 



Utbredning för öfrigt: Dir., Hrj., Jmt„ His.. Vb., L. Lpm. 

 samt n. och m. Norge. 



13. H. euryphyllum Dahlst. n. sp. 



Fig. 34. 



Caulis 60 — 70 cm. altus, rigidus, crassiusculus — sat eras- 

 sus, inferne ± violascens, densiuscule pilosus superne etiam 

 ± stellatus, 12 — 15-folius, ssepe a medio (interdum a basi) 

 ramosus. Folia lata, approximäta, summa magis remota, 

 inferiora ± obovato-oblonga, acutiuscula — sat acuta, basi 

 cuneata late sessilia, intermedia ovato-lanceolata ± amplec- 

 tentia et superiora ± late ovato-lanceolata, ± acuta, subintegra 

 — minute et sparsim denticulata, supra laste viridia, subglabra, 

 summa rare stellata, subtus cassioviridia, rare — sparsim, in 

 nervo dorsali densiuscule pilosa, subefloccosa v. superiora 

 sparsim stellata. Anthela parva v. sat ampla, subsimplex — 

 sat composita, indeterminata, ramis ± distantibus, leviter ar- 

 cuatis, erecto-patentibus, sparsim stellatis et rare — sparsim 

 pilosis pedicellisque magis approximatis sparsim — densiuscule 

 stellatis, glandulis sparsis — densiusculis et pilis raris— sparsis 

 v. (prsesertim in acladio) densiusculis obtectis, ± superantibus. 

 Involucra brevia, mediocria, obscure canescenti-viridia, basi 

 ovato-rotundata. Squamce extimse lineares, obtusa?— obtusi- 

 usculse, intermedia? latiores triangulari-lanceolatse, obtusse, in- 

 teriores latse, lineari-lanceolatae apice late obtusse v. obtusi- 

 usculae, marginibus sordide virescentibus, exteriores margine 

 anguste floccoso-limbatse cseterum sparsim stellatae, interiores 

 basi sparsim — rare stellatas apice (prsesert. exteriores) leviter 

 comosse, glandulis brevissimis, mediocriter longis — sat longis, 

 ± densis et pilis solitariis— raris (v. sparsis) obsitse. Calathium 

 parvum, obscure luteum, ligulis apice glabris. Stylus luteus 

 v. fuscohispidulus. 



//. euryphyllum är mycket nära besläktad med H. poly- 

 comum, från hvilken den habituellt väl skiljes genom färre 

 och bredare, nästan helbräddade eller ytterst kort och glest 

 tandade blad, af hvilka de nedre sitta m. el. m. tätt. de öfre där- 



