18 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. NIO 3. 



H. subtriangulare. Holkfjällens många enradcelliga hår, 

 som ymnigast förekomma längs deras bräddar, ha kort fot 

 med därpå sittande 1 (eller 2 toppceller), som oftast äro 

 vågräta och vanligast oregelbundet eller stjärnlikt förgrenade. 

 Hos några äro den vågräta cellens armar uppåtböjda såsom 

 i T. I, f. 14. Mot och på fjällens topp ha håren lodrät slut- 

 cell eller ock utgöras af en enda lång från fjällytcellernas 

 öfre ände utväxt, hårlik, 1-cellig bildning. Man erinre sig, 

 att hos späda korgar fjällen äro upptill inböjda mot hvar- 

 andra, dymedels alstrande trångt utrymme, som gör det 

 svårt för håren att utväxa i annan riktning än på längden. 

 Korgskaft och öfversta delen af stjälken ha många enrad- 

 celliga hår, som likna fjällens .nedom toppen. Nedåt på 

 stjälken och på bladen äro de i allmänhet få samt försedda 

 med längre fot, mer stjärnlikt förgrenad slutcell och längre 

 samt smalare grenar på honom. • Af korgens talrika glan del- 

 hår äro några af alpinum-typ, men de flesta antingen vanliga 

 eller öfvergångsformer mellan båda sorterna. På korgskaft 

 och öfre stjälk funnos ganska många, längre eller kortare 

 vanliga glandelhår. Annorstädes uppträdde högst få sådana. 

 Dimensionerna hos bladskaftets och nedre stjälkens just ej 

 många, veka sammansatta hår äro upptagna på tabellen. 

 Bladskifvans hår äro kortare. På korgar, korgskaft och öfre 

 delen af stjälken voro dessa hår få. 



H. Stenstroemii. På holkfjällen finnas spridda, enrad- 

 celliga hår, af hvilka de fleste ha oregelbundet och stundom 

 stjärnlikt förgrenad, vågrät toppcell, medan ett rninder- 

 tal ha lodrät sådan. Tämligen långt utdragna holkfjällytcell- 

 ändar finnas ock. Korgbas, korgskaft och stjälkens öfversta 

 del äro rikligt försedda med enradcelliga hår, hos hvilka det 

 på en längre och något mörkfärgad fot sitter en ofta stjärn- 

 likt förgrenad, vågrät slutcell. Ibland händer att 2 på hvar- 

 andra stående slutceller, utan att hvardera egentligen är 

 stjärnformig, äro så ställda, att de tillsammans bilda en full- 

 komlig stjärna (T. I, f. 13). Nedre delen af stjälken har 

 några få enradcelliga hår och bladet knappast några. Korg- 

 arne äro rikligt och korgskaften något ymnigt glandulösa. 

 De mörkfärgade glandelhåren äro på korgar kring 0,7 mm. 

 långa men äfven så korta som 0,2 och på korgskaften mer jämn- 

 höga, 0,5 — 0,7 mm. 1. Själfva glandeln är rund (T. I, f. 28) 

 och skarpt afsatt (== 0,07X0,0"). Skaftet invid honom är 



