P. G. E. THEORIN, OM TRICHOMER. 19 



0,024 ram. bredt. På öfre stjälken äro glandelhåren ej så få 

 men sitta glesare och glesare nedåt på honom och äro kor- 

 tare. Måtten på bladskifvans något fåtaliga sammansatta 

 hår omtalas på tabellen. Bladskaftet har rätt många, längre 

 och veka hår. Den äldre stjälken har färre. På korgar och 

 öfre stjälk äro håren högst få. 



/7. ciliatum. De enradcelliga håren på holkfjällen voro 

 medelmåttigt många äfven på bräddarne. Deras vågräta cell 

 har ofta längre och smalare grenar, än håren hos subtriangu- 

 lare ha. Annars likna ciliatum-håren på holkfjällen motsva- 

 rande hos sagda form. Om de enradcelliga håren hos cilia- 

 tum ha lodrät slutcell, är äfven denna mot och på holkfjäl- 

 lens topp längre och smalare. Korgbas, korgskaft och öfre 

 delen af stjälken ha rätt många enradcelliga hår med för- 

 grenad, vågrät slutcell, som är försedd med mer tjockväggiga 

 grenar och hvilar på längre fot. Nedåt på stjälken bli dessa 

 hår färre och färre. Holkfjällen ha några glandelhår af 

 alpinum-typ och många vanliga, hvilka senare kunna bli 1 mm. 

 långa och sluta med en rund glandel (= 0,ü7XO,ot), som 

 dock är mindre skarpt afsatt mot skaftet (dess bredd i top- 

 pen = 0,03 mm.) än hos Stenstroemii, hvars glandier (T. I, 

 f. 28) dessa föröfrigt likna. Korgskaften och öfre stjälken ha 

 rätt många — några vanliga glandelhår, som nästan saknas ned- 

 åt på honom. Storleken hos bladens och nedre stjälkens veka 

 sammansatta hår är omtalad på tabellen. Uppåt på honom äro 

 de få. Korgarna och den öfversta delen af stjälken ha knappt 

 några sammansatta hår. Kronans hår, som kunna bli 0,35 

 mm. långa, bestå af en rad föga långa, tämligen jämnstora 

 och tunnväggiga celler, som invid öfre mellanväggen kunna 

 vara något putlikt utvidgade (T. II, f. 8). 



H. persimile. Holkfjällen isynnerhet nedtill äro besatta 

 med medelmåttigt många och upptill med få enradcelliga hår. 

 De flesta bland dem ha vågrät toppcell, som kan vara ogre- 

 nad men vanligen är grenig, oftast med oregelbunden och 

 blott någon gång med st järnlik förgrening. Ett mindertal 

 enradcelliga hår ha lodrät toppcell och dessa finnas mest 

 upptill. I T. I, f. 23 är afbildadt ett hår med lodrät topp- 

 cell, som också har några kortare, rätt mycket uppåtvettande 

 grenar. På fjällen hittas några sådana trichomer, som äro 

 afbildade i T. I, f. 19. Dessa ha hufvudsakligen vågrät topp- 

 cell, som, sedd från sidan, visar sig äfven blifvit lodrätt för- 



