38 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 1). NIO 3. 



rak, har tjockare cellvägg och kan bli ända till 2 mm. lång. 

 ehuru väl flertalet hår ha en kortare pisksnärt. Hos stjälkens 

 hår består foten af några celler i en rad och är således be- 

 tydligt längre än holkfjällhårens fot. Stjälkhårens långa 

 slutcell är ibland nästan så bred som motsvarande hos holk- 

 fjällkantens hår, men ibland och oftare betydligt smalare 

 samt stundom rätt mycket spindeltrådslik. På den äldre 

 stammen har ofta den långa pisksnärtcellen försvunnit, sa 

 att blott foten finns kvar. Bladet, som är mycket ludet, 

 har hår med utdragen fot af långa, smalare, jämnbreda cel- 

 ler i en rad, och deras betydligt långa pisksnärtcell är rent 

 spindeltrådslik samt mycket böjd och insnodd med andra 

 hårs. 



På uppsvallningen nedanför märket sitta många hår af 

 det utseende, som f. 19 utvisar. Dessa hår innehålla blott 

 en cell och äro vid basen utvidgade samt mycket breda men 

 bli strax ofvanom basen tvärt hopdragna och betydligt sma- 

 lare för att därefter vara nästan jämnbreda ett längre stycke 

 ända upp till närheten af sin öfre ände, där de än mer af- 

 smalna till en trubbig spets. De äro omkring 0,os mm. långa 

 och ha tunna cellväggar samt innesluta rätt mycket af ett 

 synligt, litet grynigt innehåll. Of vanför sagde utsvällning 

 uppträda på märkets utsida dubbelt kortare sådana hår. 



Fruktens inre och flesta penselhår ha från sin yta utgå- 

 ende, snedt uppåtriktade och 1 — 2 mm. långa förgreningar, 

 som göra håret f jäderlikt. Sagde förgreningar likna själfva ett 

 hår, äro encelliga och försedda med något förtjockade cell- 

 väggar samt ej sällan nedtill svagt böjda. Deras bredd 

 kan i nedre delen hinna till 0,oi." — O.02 mm. och afsmalna 

 mot toppen. Förgreningarne kunna utgå från penselhårets 

 yta rundtorn densamma och vanligen i spiral. Hårens för- 

 greningar ha i allmänhet föga utdragen basdel i hårets längd- 

 riktning (f. 17). Unga ytceller ha förmodligen, innan de öfriga 

 hårcellerna just mycket sträckts, växt ut till begynnelsen af 

 ifrågavarande förgreningar. Eftersom förgreningen vid sitt 

 utgångsställe på håret är något liggande, kommer bakom 

 eller nedom varande, ej utstjälpta hårytcell att med sitt 

 yttre, öfre hörn ett litet stycke skjuta upp på basen till förgre- 

 ningen (se f. 17 vid a). På penselhårets öfre del sitta många 

 förgreningar, som äro så riktade att de stå mer tillsammans. 

 På hårets nedre del äro förgreningarne färre och kortare 



