48 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. N:0 3. 



hos längre hårelement aftrubbad och hvalflik (f. 26), hos de 

 medelmåttigt stora tapplik (f. 29) och hos de mindre än mer 

 tillspetsad. Af bladets hår, som alltid sakna merbemälde inre 

 hår, blir det öfver efter inverkan af utspädd svafvelsyra en 

 lång, smal, inre del af hårelementet (f. 30). Denna återstod 

 har utgjort inre delen af hårväggen kring cellrummet och 

 sträckt sig så godt som utefter hela håret samt är utan an- 

 vändande af kemiska reagenser nästan omöjlig att få se. 



Jag skall nu redogöra för den inverkan, jag funnit några 

 kemiska reagenser utöfva på hårelementens och de enstaka 

 hårens cellvägg. Med anledning häraf skall jag sedan söka 

 anställa några betraktelser öfver hårcellväggens kemiska natur 

 och äfven något yttra mig om det förmodliga sätt, hvarpå 

 H. chameecistus-starmnens egendomliga hår, de må vara en- 

 staka eller såsom allra oftast är fallet tillhöra en hårkrans, 

 kommit till stånd. Vid inverkan af reagenser på hår befinnas 

 inga olikheter visa sig hos hårelementen, om de äro större 

 eller mindre, och om de stå i kransar eller äro enstaka, men 

 däremot ge sig vid detta tillfälle betydliga afvikelser hos 

 håren tillkänna, om dessa uppträda på olika organ. Så är 

 det, såsom redan antydts, lätt att med kemiska reagenser 

 påvisa en stor olikhet mellan stammens och bladets hår. 



Först skall jag sysselsätta mig med stammens hår. Sedan 

 ett mindre hår från stammen, än det var, som i f. 26 afbil- 

 dats, en stund varit utsatt för inverkan af lagom utspädd 

 vattenlösning af Kaliumhydrat, ser dess nedre del ofta ut så, 

 som f . 27 utvisar. Det inre hårets vägg eller den del af hela 

 hårväggen, som på ff. är ljusskuggad, har betydligt svällt 

 ut. Den hvalflika — tapplika, något mindre utsvällda, öfre 

 änden af det inre håret, hvilken hos det oskadade, hela håret 

 begränsade cellrummet i hårets öfre del från det inre hårets 

 rum, ligger nu ofta fri, i det den yttre, på ff. mörkskuggade 

 <'ll väggen rundtorn utbuktats till en puta. Liknande putor 

 kan man någon gång träffa på håret en bra bit ofvanom 

 sagde tapp. Det inre hårets upptill smala cellrum har all- 

 deles försvunnit, medan den vidare, nedre delen af detsamma 

 återfinnes på det med kaliumhydrat behandlade håret men 

 något smalare än förut och uppfylldt med ett brunaktigt, 

 grynigt ämne. Den egentliga, på ff. mörkskuggade delen af 

 cellväggen har obetydligt om ens något svällt ut, ej en gång 

 där till äfventyrs putor uppstått, och det ofvanom tappen 



