52 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. X:0 3. 



har det i f. 30 angifna utseendet, utgör den inre, förvand- 

 lade delen af dess cellvägg, på hvilken inre cellväggsdel 

 svafvelsyra betydligt trögare inverkar. Har hårelementet 

 haft sagde längd af 0, 4 2 mm., så kan det. som efter svafvel- 

 syrans första inverkan blifvit öfver eller motsvarar det förut- 

 nämnda, inre håret, vara 0,4 mm. långt eller nästan så långt 

 som hela hårelementet. Och i denna öfverblifna rest märks 

 ett cellrum, som sträcker sig nära intill elementets öfre ände. 

 Det vill med andra ord säga, att hårelementets cellrum öfver- 

 allt efter hela sin längd är närmast omgifvet af en cellvägg, 

 hvars cellulosa är kemiskt förändrad. 



Kopparoxidammoniak afskalar äfvenledes från bladets hela 

 hårelement cellväggens yttre del, så att det efter reagensets 

 inverkan återstår ett, såsom det ser ut, långt, inre så att 

 säga hår eller elementets inre väggdel. hvilken, om elementet 

 varit 0,4 2 mm. långt, får det i f. 30 afbildade utseendet. Om, 

 såsom det ofta inträffar, kopparoxidammoniaks inverkan be- 

 gynner på elementets mellandel, kommer det så att säga inre 

 håret, hvarifrån väggens yttre del afskalats, att på grund 

 af den genom svallning alstrade längdsträckningen ligga i 

 bukter. Aldrig är det händelsen med bladhåren, att ifrågava- 

 rande reagens föranleder, att hårelementet går af ett stycke 

 från basen, såsom det sker hos stamhåren. Reagenset verkar 

 tydligt långsammare på bladets än på stammens hårelement. 

 Också hinner bladhårets oskalade element blifva gult, innan det 

 förstöres, medan dess återstående, inre väggdel blir mindre gul. 



Klorzinkjod-Yösning åstadkom ingen blåfärgning eller nå- 

 gon gång en obetydlig sådan hos bladets hårelement, san- 

 nolikt emedan dess yttre väggdel möjligen består af något 

 mindre ren cellulosa än densamma på stammens element samt 

 ock eller kanske snarare, därpå att den använda Klorzinkjod- 

 lösningen var svagare, än den som fick verka på stammens 

 hår. Ty komma bladhåren i beröring med Jodjodkalium- 

 lösning och Svafvelsyra, bli de utvändigt blå och invändigt 

 gula eller gulbruna och ändå brukar Klorzinkjodlösning fullt 

 så säkert som Jodjodkalium med Svafvelsyra påvisa närvaron 

 af cellulosa i en cellvägg. 



På de små, yttre foderbladen blir det återstående inre 

 håret eller den förvandlade delen af elementets cellvägg, då 

 utspädd Svafvelsyra eller Kopparoxidammoniak få reagera på 

 hårelementen, vanligen så kort som på stammen men stun- 



