54 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 0. NIO 3. 



hårelementet, som Solereders cellulosakåpa såsom begräns- 

 ning mot elementets öfre del uppstår. Ty enligt förestående 

 skall elementet, innan dess kåpa utdanas, fått cellväggen i 

 sin öfre del färdigbildad och i sin nedre till det mesta för- 

 tjockad. Det vill säga, att hårelementet därförinnan måste 

 erhållit sin fulla längd och kanske äfven sin fulla bredd. 

 Plasman, som, sedan den dragit sig ned till hårbasen, utbildar 

 kåpan, kan fullgöra detta på 2 tänkbara sätt. Antingen kan 

 plasman direkt uppbygga kåpan af ett pectinartadt ämne, 

 hvilket ej är troligt, eller ock kan den af plasman alstrade 

 kåpan först såsom mer sannolikt bestå af cellulosa, som sedan 

 ej blott hos kåpan utan ock hos hela, det inre håret till- 

 hörande cellväggen öfvergår till pectin. Och denna cellulo- 

 sans förvandling till pectin torde mycket snart efter kåpans 

 daning hafva försiggått. Ty hår med en så betydligt för- 

 tjockad cellvägg, som den är, h vilken hårelementet har före 

 kåpbildningen, bruka ej uppträda på späda stammar utan 

 först på litet utväxta, och h varhelst på en helt eller delvis 

 utväxt stam hos H. chamaecistus man än låter utspädd svaf- 

 velsyra eller kopparoxidammoniak inverka på ett där före- 

 kommande element, befinnes dettas inre hår eller den ljus- 

 skuggade (se ff.) delen af dess hårvägg till en början icke upp- 

 lösas af dessa reagenser. I korthet sagdt, hårelementets kåpa 

 uppstår sent men kommer snart efter sin daning liksom det 

 inre hårets öfriga vägg att vara pectinartad. 



Heiden (Anat. Charakt. d. C, Diss. Erlangen 1892, S. A. 

 aus bot. Centralbl. 1893, III u. IV, N:r 38—47) har på ut- 

 vecklingshistorisk väg funnit, att håren med en inre hårcell 

 hos Combretacese egentligen äro encelliga. Solereder håller 

 före, att liknande hår hos Cistineae också äro per analogiam 

 encelliga. Detta bestyrkes på sätt och vis, däraf att blad- 

 håren hos H. ehama?cistus alltid äro odisputabelt encelliga. 

 Och enär dessa bladhår äga en hela cellrummet omslutande 

 inre del af cellväggen, som har samma kemiska egenskaper 

 som väggen till det inre håret, hvilket kan räcka ända till 

 midten af hårelementet, existerar en viss öfverensstämmelse 

 mellan bladets och stammens inre hårväggdelar. Ja, man 

 vore frestad tycka med detta för ögonen, att bladets hår 

 borde anses såsom de typiska, och att stammens hår fått 

 sin. betraktad för sig, egendomliga byggnad, emedan plas- 

 man, som under vanliga förhållanden alstrar en hela håret ut- 



