EEINTZB, VAXTGEOGR. UNDERSÖKN. AF NORRBOTTKNS I.W. 31 



mycket stor procent af våra vanliga vallväxter härstammar 

 för öfrigt från strandveg. 



Lunddäldens växtarter äga rik och jämn tillgång på fuk- 

 tighet och näringsämnen, hvarjämte undervegetationen blott 

 måttligt beskuggas af öfverväxande leifträd. Att det just är 

 dessa faktorer, som i första hand bidraga till lunddäldens 

 höga artantal, finna vi lätt vid en jämförelse med artrikare 

 skogsveg. Örtrika björk- och granskogar utmärkas nämligen 

 äfven genom en relativt stor artrikedom, såsom närmare fram- 

 går ur ståndortsanteckningarna, och just dessa skogar fordra 

 både god jordmån och ganska stor markfuktighet. Under i 

 öfrigt likartade yttre förhållanden plägar artantalet i örtrika 

 granskogar tilltaga med stigande björkinblandning, d. v. s. 

 artantalet växer, ju mer vi närma oss fjällen med dess yppiga, 

 örtrika björkskogar å brantare, fuktiga sluttningar. Vid för- 

 sumpning af t. ex. mossiga granskogar glesna bestånden re- 

 dan i ett ganska tidigt stadium och inmängas H starkt 



med björk. En följd af den ökade ljustillgången är vanligen, 

 att underveg. blir både art- oah individrikare. 



För lunddälden tillkommer dessutom, att Ijustillgången i 

 kanterna utmed vattenranden är rikare, hvarjämte öfver- 

 svämningarna under högvatten hålla en smal remsa eller 



smärre isolerade partier H öppna — svagare bevuxna. Denna 



remsa närmast vattenranden hyser vanligen en del arter, som 

 ej trifvas i den öfriga delen af lunddälden. 



Beträffande videsnåren är det sedan gammalt kändt, att 

 deras artantal står i direkt förhållande till beståndens täthet. 

 De tätvuxnaste videsnåren sakna ej sällan fullständigt under- 

 veg., »salicetum purum». Glesna videsnår genom uthuggning, 

 tilltager artantalet, och de vid videsnårens fullständiga för- 

 störing uppkomna bäckängarna utmärkas vanligen genom en 

 anmärkningsvärd artrikedom. 



I öppna strandveg. saknas träd och buskar helt eller 

 uppträda endast ss. enstaka individ eller smärre grupper, 

 men förmå ej sluta sig till större, sammanhängande bestånd. 

 Uppkomsten af ett slutet växttäcke af större utsträckning 

 hindras nämligen genom växplatsens ringa stabilitet, som 

 orsakas af tidvis skeende öfversvämningar, ras, isgång etc. 

 De öppna strandveg. utmärkas i regel af en mycket brokig 

 och synnerligen artrik flora. Artelement från omgifvande 

 vegetationer blandas här med de egentliga strandväxtenia. 



