32 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. NIO 8. 



till hvilka ofta sälla sig dels subalpina dels utprägladt syd- 

 liga former äfvensom ej så sällan verkliga ruderater. 



Som allmän slutsats af föreg. undersökning öfver strand- 

 veg. kan sägas, att deras höga artantal förorsakas af åt- 

 skilliga faktorer: strand veg. erbjuda växplatser af mycket 

 växlande fuktighetsgrad och beskuggningsförhållanden; en del 

 strandveg. äga en mycket ringa stabilitet, hvilket hindrar 

 uppkomsten af fullt slutna bestånd eller alstrar sådana af 

 tämligen kort varaktighet (t. ex. vissa slag af videsnår); i 

 öppna strandveg. är den direkta konkurrensen arterna emellan 

 delvis upphäfd, hvaraf följer, att åtskilliga element ur om- 

 gifvande vegetationer (skog och myr) kunna uppträda bland 

 de egentliga strandväxterna, liksom subalpina eller alpina 

 och mer sydliga växtarter (äfvensom stundom verkliga rude- 

 rater) fredligt kunna växa vid sidan om hvarandra och utan 

 att undanträngas af kraftigare eller mer härdiga kosmopoliter. 

 — Strandveg. förete i flera hänseenden intressanta likheter 

 med klippveg. Liksom dessa senare äro många strandveg. 

 närmast att betrakta som ett slags »permanenta öfvergångs- 

 vegetationer». 



Om Alopecurus geniculatus' och Alopecurus fulvus' ut- 

 bredning och förekomstsätt inom nordligare delarna af 

 finskskaiidiiiaviska floraområdet. 



Äldre författare, exempelvis Fristedt (11), Björnström 

 (7) och C. P. Ljestadius (23), uppgifva ofvanstående båda 

 Alopecurus former såsom allmänna eller spridda i svenska Lapp- 

 markerna; deras exempel följes bl. annat i Backman och 

 Holms flora öfver Norr- och Västerbottens län äfvensom i 

 Hartmans och Neumans floristiska handböcker. Enligt Nor- 

 mans (26) mångåriga och noggranna undersökningar är A. 

 * fulvus utbredd i hela »arktiska» Norge, medan A. geniculatus 

 endast finnes som ruderatväxt i Tromsö och Nordlands amt, 

 saknas däremot helt i Finmarken. I sin »Conspectus flora 

 fennicse» anmärker Hj. Hjelt (16), att fastän A. geniculatus 

 flerfaldiga gånger uppgifvits för Lappland, torde dock dess 

 förekomst åtminstone i finska Lappmarkerna tillsvidare böra 

 anses osäker. Helt nyligen har en ganska hetsig strid förts 

 om samma fråga mellan Neuman (24) och Simmons (31 b), 





