HEINTZE, VAXTGEOGR UNDERSÖKS. AF NORRBOTTENS LÄN. 37 



A. geniculatus är allmänt spridd i hela Vefsendalen och 

 dess sidodalar, sä langt barrskog och odling nå. Dess högsta 

 höjder öfver hafvet uppgä till 525 och 541 m., i eller omedel- 

 bart ofvan barrskogsgränsen. I största mängd förekommer 

 arten vid Mosjöen och byn Hatfjelldalen, men saknas knappast 

 vid någon enda bebodd plats. En karta öfver dess utbredning 

 inom Vefsen skulle i det stora hela sammanfalla med om- 

 rådets bebyggelse. Förekommer uteslutande i kulturveg. : 

 åkrar, timotej vallar, fuktiga ängar, diken, gårdsplaner, kring 

 gödselhögar, vägkanter och efter stigar. 1 



Af de anförda egendomligheterna i artens utbredning, 

 höjdstigning, förekomstsätt och beroende af kulturen kan en- 

 dast en slutsats dragas: A. geniculatus tillhör ej den ur- 

 sprungliga vegetationen, utan är i ganska sen tid införd med 

 kulturen och tyckes allt mer sprida sig i samband med sti- 

 gande odling och förbättrade kommunikationer. 



A. geniculatus införes dels med timotejfrö samt korn och 

 hafre för utsäde dels med foder. Den lokala utspridningen 

 kring byar och gårdar förmedlas genom kreaturen på både 

 endozoisk och epizoisk väg, såsom artens förekomst kring 

 gödselhögar, fjös (= ladugårdar) och på fuktida, dyiga eller 

 leriga ställen å kreaturss cigar visar. Utspridningen med jord 

 och dy, som fastnar på husdjurens klöfvar eller hofvar, un- 

 derlättas därigenom att småaxen vid fruktmognaden affalla 

 hvar för sig. Liknande spridningssätt finnes äfven hos A. 

 *fulvus, såsom jag tidigare påpekat (Heintze 14 p. 235). 



A. *fulvus är i motsats till hufvudarten en form, som 

 funnits inom området sedan urminnes tider. Den uppträder 

 i regel tills, med fullt spontana arter och i ursprungliga ve- 

 getationer, fjärran från all odling, och stiger upp i öfversta 

 delen af björkzonen, c. 750 m. ö. h. På de få lokaler, där 

 den antecknats, har den ungefär samma förekomstsätt som 

 på platåerna i inre Finmarken. 





1 På dyiga, upptrampade ställen a kreatursstigar äger A. geniculatus 

 ofta ett växsätt, som starkt påminner om A. */ulvus. — Från Härjedalen 

 uppgifver Selim Birger (5) »en form af A. geniculatus, som till växsätt 

 härmar A. */ulvus\ men nämner ingenting om denna afvikande forms sätt 

 att uppträda. 



