HUGO DAHLSTEDT, ÖSTSVENSKA T AR AX AC A. 3 



för, att de i sen tid blifvit införda på ett eller annat sätt. 

 Det torde i många fall bli svårt, om ej omöjligt att afgöra, 

 om en arts utbredningsområde är beroende af spontan sprid- 

 ning, eller om det fått sin nuvarande begränsning genom don 

 nutida samfärdseln. Tvänne i Skandinavien allmänt utbredda 

 och spridda arter äro T. tenebricans och Dahlstedtii. Deras 

 nuvarande utbredningsområden i Sverige synas vid första 

 påseendet ganska ursprungliga, men om man granskar deras 

 förekomstsätt närmare, skall man finna, att båda, som nu 

 äro spridda ända upp till Jämtland och Medelpad, egentligen 

 tillhöra södra Sverige, och att deras spontana utbrednings- 

 område sträcker sig föga öfver Dalälfven i öster och till Värm- 

 land i väster. Inom detta område förekomma de ej blott på 

 odlade lokaler och ruderatmark utan äfven på naturlig ängs- 

 mark. Norr om området däremot såsom i Härjedalen, Me- 

 delpad och Jämtland uppträda de på gårdsplaner, dikesrenar, 

 vägkanter och gräsplaner, alltid vid eller i närheten af be- 

 bodda ställen. De äro utan allt tvifvel hit införda genom 

 människans åtgöranden. Ett annat exempel lämnar T. ha- 

 matum, som i Medelpad är anträffad på en dikesren nära 

 Sundsvall. Hit är den utan tvifvel i senare tid införd med 

 gräsfrö. Dess utbredningsområde är egentligen sydliga Sve- 

 rige och Danmark. På Åland förekommer den under för- 

 hållanden, som tyda på, att den blifvit dit införd med barlast. 



För att i framtiden kunna fastställa de olika arternas 

 spontana utbredningsområden, hvilka äro af stor betydelse att 

 så noga som möjligt känna, och skilja dessa från de genom 

 samfärdseln senare vunna, är det viktigt att vid insam- 

 landet noggrant anteckna, i hvilken omgifning och under 

 hvilka förhållanden exemplaren anträffats. Jag anser näm- 

 ligen att kännedomen om arternas inom sådana polymorfa 

 släkten som Taraxacum och Hieracium utbredningsområden 

 i framtiden skall komma att lämna många värdefulla bidrag 

 till tydande af åtskilliga växtgeografiska spörjsmål, som beröra 

 det skandinaviska florområdet. För detta ändamål har jag under 

 en följd af år antecknat alla uppgifter om fyndorter, jag er- 

 hållit vid granskning af de stora samlingar, hvilka blifvit 

 mig tillsända från skilda delar af det skandinaviska florom- 

 rådet. 



Alla här behandlade arter tillhöra den formgrupp af släk- 

 tet, som af H. Lindberg betecknats med namnet Vulgaria. 



