12 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. N:0 10. 



patentibus praeditum, inferne ± tuberculatum, ima basi saepe 

 fere laeve, 3,5 mm. longum, 1 mm. latum, pyramide 0,6— 0,7 5 

 mm. longo, conico-cylindrico, rostro 13 — 14 mm. longo. 



Utbredning: Sverige: Uppl., Uppsala (M. Floderus). — Stockh., Belle- 

 vueparken, Stallmästaregården, Danviks krokar (H. Dt.), Värtan (E- Ek- 

 man). — Srm., Sikla (E. Ekman). — Ög.. Linköping, Löfhagen, Magistrats- 

 hagen, Länslasarettet, Stolplyckan m. fl. st. allm. ; St. Lars s:n, Valla, 

 Ekkällan, Tannefors ; Vreta s:n, Berg; Kaga s:n, flerstädes på åkrar och 

 dikesrenar; V. Tollstads s:n, Hästholmen (H. Dt.). — Ner., Pålsboda, Sköl- 

 lersta (K. Stéenhoff). — Boh., Uddevalla (P. A. Larsson). — Sm., Gamleby, 

 Stäket, bergbacke ; Lofta s:n, Hvalstad, vägrenar (C. Pleijel). 



Finland: Sav. austr., Villmanstrand (H. Buch). 



Denna art utmärker sig genom sina vackert gröna, oftast 

 stora blad med bleka bladskaft och på medelnervens öfver- 

 sida, isynnerhet vid bladets midt, mer eller mindre tydligt 

 rödbrun färg samt stora mörka holkar med utstående eller 

 något nedåtriktade, breda och långa, vanligen mörkt svart- 

 gröna eller olivgröna ytterfjäll med tjärfärgad eller brunvio- 

 lett anstrykning. Ytterfjällen bli vid afblomstringen löst 

 uppåtriktade och holken erhåller härigenom i detta stadium 

 ett särdeles karaktäristiskt utseende. Holkens bas tillväxer 

 något efter afblomstringen, hvarföre ytterfjällen ej som oftast 

 är fallet hos andra arter till utseendet sitta i en mer eller 

 mindre tät krans utan uppstiga på holkbasen, h varigenom 

 deras spiralformiga anordning tydligt framträder. 



Bladen kunna variera rätt mycket till formen och flikar- 

 nas längd. De yttre hafva vanligen tämligen långa till mycket 

 utdragna lober med mer eller mindre hög, hos de nedre rik- 

 ligt tandad, hos de öfre mindre tandad till helbräddad rygg 

 och långa oftast utåt eller uppåt böjda, på bladets nedre del 

 spetsiga, på dess öfre del mera trubbade och mukronerade 

 spetsar. Ändfliken är mer eller mindre pillik, triangulär eller 

 oftast utdragen med smal trubbade och mukronerade basf likar 

 och ofvan midten hopdragen till en tämligen lång, smalare eller 

 bredare, mukronerad spets. Ej sällan är den nedtill på ena 

 eller andra sidan försedd med en rundad eller kortspetsad 

 tand. De inre bladen (hos unga på fuktig ängsmark växande 

 exemplar de flesta) äro bredare, mer eller mindre aflånga med 

 skarpare spetsade och tandade lober, som ofta äro nedåtrik- 

 tade, samt äga stor mer eller mindre äggrundt-pillik, ofta 

 helbräddad eller med en och annan tand försedd, kortspetsad 





