HUGO DAHLSTEDT, ÖSTSVENSKA TARAXACA. 17 



klolika tättsittande och ändf liken bredare och kortare med 

 konvex rand. Hos mellanbladen och de inre bladen sitta 

 flikarna, som äro deltoidiska med bred bas och rakare till 

 hvälfd rygg, tätt intill hvarandra (utan interlobier). De nedre 

 äro spetsiga nedåt- eller utåtriktade och på sin öfre kant 

 rikligt, ojämnt och skarpt tandade, de öfre äro tillspetsade 

 eller något trubbade, stundom med något uppåtböjd spets, 

 på sin öfre kant helbräddade, sällan med 1 till några få tän- 

 der. Ändfliken är vanligen stor och bred, pil- eller spjutlikt 

 triangulär eller med mer eller mindre konvex rand, helbräd- 

 dad eller med en eller annan tand eller kort (ofta afrundad) 

 flik strax ofvan sidoloberna och ofvan dem vanligen något 

 hopdragen. Ej sällan äro (hos alla modifikationerna) de öfre 

 loberna trubbade med udd eller i spetsen svagt afrundade, 

 dock ej i lika hög grad som t. ex. hos T. pallescens och T. 

 pannidatum. Holken är i synnerhet hos former från skuggig 

 eller odlad mark tämligen grof och kort, hos ängsformerna 

 smalare, blekgrön till mörkgrön och oftast mer eller mindre 

 tydligt pruinös. Ofta är denna färg till större eller mindre 

 del dold af en brunviolett eller brunsvart färgton. De yttre 

 fjällen äro på insidan mer eller mindre hvitgröna, men äfven 

 här ofta mer eller mindre violettanlupna. Hos solformerna 

 stå ytterfjällen mer eller mindre rätt ut eller äro de mer 

 eller mindre löst och oregelbundet nedåtböjda. Hos skugg- 

 formerna kunna de däremot bli mer eller mindre uppåtrik- 

 tade, stundom t. o. m. löst tilltryckta. 



Står onekligen mycket nära T. pallescens och T. expalli- 

 dijorme. Från båda skiljes den genom rödare bladskaft och 

 bladnerver, från den förra genom de längre och mera utstå- 

 ende deltoidiska eller skärformiga (ej klolika) flikarna m. m., 

 från den senare bland annat genom tjockare ej i blågrönt 

 skiftande blad med mindre riklig tandning och längre änd- 

 flik. Torde äfven vara nära släkt med T. pannulatum, som 

 har mera utprägladt röda bladskaft och bladnerver, mörkare 

 gröna blad med täta oregelbundet anordnade starkt och långt 

 tandade flikor och mera inskurna ändflikar samt längre och 

 mörkare frukter. 



Skuggformer och former från odlad mark erinra mycket 

 om vissa modifikationer af T. aurosulum Lindb. fil., som 

 är lätt skild genom gröfre växt, mörkgröna blad, mera tan- 



Arkiv för botanik. Band 9. N:o 1». 2 



