26 ARKIV FÖR BOTANIK. BD 9. N:0 10. 



1 mm. latum, pyramide 1 mm. longo cylindrico, rostro c. 12 

 mm. longo. 



Utbredning: Sverige: Sm., Oskarshamn, i park (O. Köhler). — 8k., 

 Lunds Bot. trädg. (M. O. Malte). 



Norge: Kristiania, Snaröen (Fr. Lange och H. Guldberg). 

 Finland : Åland, Mariehamn, flerstädes (A. Palmgren)- 



Denna utpräglade, ännu endast på ett fåtal lokaler iakt- 

 tagna art, utmärker sig genom sina mörka och korta holkar 

 med ovanligt breda, i sol tilltryckta eller löst frånstående, i 

 skugga utstående, bredt hvitkantade yttre holkfjäll samt ge- 

 nom mellanbladens oftast mer eller mindre långt utdragna, 

 triangulära, pillika eller något spjutlika vanligen helbräddade 

 ändlober, som ofta upptaga 7s eller mera af bladets längd. 

 Då ändflikarne äro långa hafva de mestadels pillik form och 

 äro ofvan sidoloberna mer eller mindre inbuktade samt mot 

 den mer eller mindre utdragna spetsen utvidgade. Hos blad 

 med kortare ändlober tendera dessa att bli mer eller mindre 

 triangulära eller spjutlika. Hos alla äro de helbräddade eller 

 nedom midten försedda med en eller annan tand. Artens 

 typiska individer äga endast denna bladform. Hos en del 

 individer uppträda ej sällan öfvergångsformer till de i be- 

 skrifningen omnämnda innerbladen. Dessa äga samma form 

 som de typiska, men hafva såväl sidolober som ändlober mer 

 eller mindre starkt tandade. De mera hela eller upptill svagt 

 loberade innerbladen kunna i synnerhet hos skuggformer do- 

 minera eller följa nästan omedelbart på ytterbladen. Dylika 

 individer igenkännas emellertid lätt på de för arten så karak- 

 täristiska holkarna. Hos hufvudmassan af de finska exem- 

 plaren, som jag granskat, äro mellanbladens ändlober kortare 

 och bredare och ganska ofta till sin nedre del något tandade, 

 men fullt typiska exemplar äro äfven bland dem ej sällsynta. 



T. copidophyllum är utan tvifvel mycket nära besläktad 

 med T. Gelerti, med hvilken den på grund af den liknande 

 holken torde kunna förväxlas, men den är lätt skild från 

 densamma genom de deltoidiska nedåtriktade bladflikarna 

 och den långt utdragna, spetsiga ändfliken samt de betydligt 

 bredare ytterholkfjällen, då däremot T. Gelerti har kortare, 

 mera utprägladt triangulära sidolober och kortare, mera run- 

 dad ändflik. 



