HUGO DAHLSTEDT, ÖSTSVENSKA TARAXACA. 33 



Utbredning: Sverige: Uppl., Lidingö s:n, Skärsätra (H. Dt.)- — Stockh.. 

 Bergielunds Bot. trädg., Djurgårdsfreskati (H. Dt.). — Srm., Brännkyrk;i 

 s:n, Petersberg och Jakobsberg (H. Dt.J. 



T. acroglossum erhåller ett särdeles karaktäristiskt ut- 

 seende genom sina ovanligt likformiga blad af vackert mörk- 

 grön färg med lysande röda bladskaft och bladnerver, genom 

 saknaden af annorlunda formade innerblad vid blomnings- 

 tiden, genom sina korta och breda mörka holkar med breda 

 och i en tät krans utstående ytterfjäll samt genom oftast myc- 

 ket täta korgar. Bladens flikar äro talrika medellånga, sma- 

 lare till bredare med mer eller mindre hvälfd, hos de öfre 

 otandad, hos de nedre glest tandad rygg med utstående mycket 

 ofta starkt uppåtriktade eller uppåtböjda sällan nedåtböjda 

 spetsar. Hos en del individ bli de öfversta flikarna ej sällan 

 klolikt krökta, hos andra isynnerhet smalflikade individ kunna 

 de bli mycket starkt uppåtriktade, isynnerhet hos ändfliken, 

 hvarigenom denna får ett starkt tycke med en fogelfot. Ej 

 sällan äga de motsatta flikarna olika riktning. Ändfliken är 

 vanligen liten till medelstor, något of van mid ten svagare 

 till starkare hopsnörd och därpå utdragen i en smalare eller 

 bredare, mer eller mindre trubbad mukronerad spets. Inner- 

 blad af annan form än de öfriga äro vid blomningen ej ut- 

 vecklade, eller finnes blott en antydan till dylika genom en 

 något större och bredare ändflik. 



Till holken har denna form en förvillande likhet med 

 T. involucratum. från hvilken den likväl utan vidare är skild 

 genom bladformen, till bladen däremot påminner den i hög 

 grad om individ utan utvecklade innerblad af T. prceradians. 

 Smalbladiga exemplar af båda kunna i detta af seende bli 

 förvillande lika, isynnerhet då ändflikarnas sidolober bli starkt 

 uppåtriktade, men de äro lätt skilda genom korgarna, som 

 äro mycket breda och starkt radierande hos T. prceradians, 

 och holkarna, som hos den senare äro långa med vanligen 

 nedåtriktade fjäll, samt genom bladens tandning, som är rik- 

 ligare hos den senare, hos hvilken dessutom innerblad af 

 annan form än de öfriga oftast äro utvecklade vid blomningen. 

 De äro dock utan tvifvel mycket nära besläktade med hvarandra. 



T. prseradians n. spec. 



Folia laete viridia, sparsim et in nervo dorsali densiuscule 

 -araneosa, petiolis ± angustis et inferiore, rarius majore parte 



Arkiv för botanik. Band 9. N:o 10. 3 



