HUGO DAHLSTEDT, ÖSTSVENSKA TARAXACA. 43 



Involvieret sat longa, 15 — 16 mm. longa, 10 — 12 mm. lata, 

 subobscure viridia, squamis exterioribus ± reflexis, 2 — 4 mm. 

 latis, supra \sete — subobscure viridibus et saepe prsesertim 

 apicem versus ± purpurascentibus, subtus magis obscure 

 viridibus, interioribus in apicem parum v. vix coloratum 

 attenuatis. 



Calathium. ± planum — sat convexulum, radians, sat lsete 

 ochraeeo-luteum, 60 — 70 mm. latum. 



Ligulce marginales, ssepe sat reflexae, sat angustae, c. 2 

 mm. lata?, plana?, extus stria ± fusco-purpurea no tat*. 



Antherce polliniferse. 



Stylus virescens, 



Achenium ± obscure badio-olivaceum, superne crebre et 

 breve spinulosum, inferne ± tuberculatum. 3 mm. longum. 

 1 mm. latum, pyramide 0,7 5 mm. longo cylindrico, rostro c. 

 14 mm. longo. 



Utbredning; Sverige: Uppl., Solna s:n. Solnaskogen, flerstädes (H. 

 Dt.). — Stockh., Bergielunds Bot. trädg., Djurgårdsfreskati, Bellevueparken, 

 Stallmästaregården, Haga (H. Dt.), Värtan. flerstädes, St. Essingen (E. Ek- 

 man . — Srm.. Brännkyrka s:n, Fridhem och Jakobsberg (H. Dt.). 



Denna art får i sina mera typiska exemplar ett särdeles 

 utmärkande utseende genom sina ljusgröna och iögonenfallande 

 likformiga med talrika utstående och vanligen långspetsade 

 flikar försedda blad, sina ljust och vackert violettröda blad- 

 skaft och bladnerver (åtminstone till deras nedre del), täm- 

 ligen mörkgröna stora och något tjocka holkar med nedböjda, 

 tämligen breda ytterfjäll samt stora starkt radierande medel- 

 mörka, något i ockragult stötande korgar. De vanligast 

 förekommande individen äga flikarna på bladets nedre del 

 smalare och mera aflägsnade från hvarandra med syltandad 

 eller fint sylflikad rygg, på bladets öfre del bredare med 

 mindre tandad eller helbräddad ofta starkt hvälfd rygg och 

 med mer eller mindre långa utstående, från ryggen mer eller 

 mindre afsatta, ofta uppåtböjda, sällan något nedåtböjda 

 skarpa spetsar samt hafva vanligen helbräddad triangulär eller 

 ofvan midten hopsnörd ändlob, som därpå med rundade 

 sidor afsmalnar till en tämligen kort, sällan mera utdragen 

 spetsad midtflik. Hos exemplar från öppen mark bli alla 

 flikarna mycket smala och längre utdragna med mer eller 

 mindre uppåtböjd spets samt hög puckellikt hvälfd, långt och 



