60 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. NIO 8. 



losum, inferne ± tuberculatum, 3,5 mm. longum, 1 mm. la- 

 tum, pyramide 0,5 mm. longo subcylindrico, rostro 10 — 11 

 mm. longo. 



Utbredning: Sverige: Stockh., Värtan (E. Ekman). — Srm., Bränn- 

 kyrka s:n, Fridhem och Jakobsberg (H. Dt.), Aspudden (M. Sonden). 



Denna är en af de mera utmärkta och lättast igenkän- 

 liga af områdets arter. Den utmärker sig isynnerhet genom 

 sina mörkt gröna, i lökgrönt starkt skiftande blad, som ge- 

 nom de oftast starkt och mycket långt syltandade och smalt 

 sönderflikade öfre lobkanterna och de likaså oftast rikligt 

 smalt och skarpt flikade samt syltandade interlobierna er- 

 hålla ett synnerligen trasigt och oredigt utseende, vidare ge- 

 nom ändloberna, som hos de yttre och mellersta bladen oftast 

 äro mycket långt utdragna med från basalflikarna ofta myc- 

 ket skarpt af^att smal och oftast till öfver midten oregel- 

 bundet och vanligen tätt och smalt flikad och syltandad 

 midtflik med uppåt mer eller mindre helbräddad och ofta 

 mer eller mindre utvidgad spets, samt långa, i lökgrönt eller 

 metallgrönt skiftande holkar med snedt nedåtriktade eller 

 tämligen bakåtriktade eller bakåtböjda, ovanligt raka yt- 

 terfjäll. 



Hos de mest flikade bladen äro lobspetsarna mycket 

 långt utdragna och utåt-, uppåt- eller nedåtriktade, och fli- 

 karnas rikligt och långt sylflikade och syltandade ryggar öf- 

 vergå utan gräns i de lika starkt sönderflikade interlobierna. 

 Hos mera bredflikade former bli flikarna bättre begränsade 

 från interlobierna och hos mycket bredflikade exemplar för- 

 svinna de senare nästan helt och hållet och ersättas af f Ii— 

 kärnas mycket höga svagt till starkt hvälfda, smalt och rik- 

 ligt tandade ryggar. Hos dylika exemplar bli ändloberna 

 större, mera utdraget triangulära med pillik bas, nästan hel- 

 bräddade eller endast nedtill tandade, ofvan midten ofta hop- 

 snörda och utdragna i en tämligen lång smalare eller bredare 

 midtflik. Hos innerbladen blir ändfliken stor och nedtill mer 

 eller mindre groftandad eller efter större delen af sin längd 

 tätt loberad. Sidoflikarna bli hos dessa blad ofta mer eller 

 mindre hakformigt krökta. 



Interlobierna eller vinklarna mellan flikarna äro i all- 

 mänhet mer eller mindre mörkt, nästan brunsvart eller svart- 

 violett färgade. Holken, som är tämligen lång, utmärker sig 



