64 ARKIV FÖR BOTANIK. BAND 9. NIO 10. 



v. integro, apicibns patentibus v. ± reversis, interlobiis nullis 

 v. brevibus latis reinota, lobo terminali majore triangulari — 

 sagittato obtuso, interiora lobo terminali magno et ± longo 

 integro v utrinque 1 — 2-dentato instructa. 



Scapi plures, folia superantes, inferne et saepe apicem 

 versus ± purpurei, superne dilute virides, parce sub involuc- 

 ris sparsim — subdensiuscule araneosi. 



Involucra sat longa, 10 — 12 mm. lata, 16 — 20 mm. longa, 

 dilute( — subobscure) viridia, squamis exterioribus dilute viri- 

 dibus, ssepius valde reflexis, parum marginatis, 2 — 2,5 mm. 

 latis, sub tus ± obscure supra ± dilute viridibus, interioribus 

 angustis in apicem angustum magis obscurum attenuatis. 



Calathivm obscure luteum, plenum, planum — convexulum, 

 (40 — )45— 50 mm. latum. 



LigulcB marginales angustae plana?, subtus stria obscure 

 purpurea notatae. 



AnthercB polline obscure luteo valde repletae. 



Stylus obscure virescens, sat excedens. 



Achenium fusco-olivaceum, apice sat longe et anguste 

 spinulosum, spinulis sat patentibus, inferne ± tuberculatum, 

 3,2 5 mm. longum, 1 mm. latum, pyramide 0,7 5 mm. longo 

 cylindrico, rostro 9 — 10 mm. longo. 



Utbredning: Sverige: Uppl., Uppsala (H. & A. Fries, M. Floderus), 

 Ekerö s:n, Träkvista (K. Stéenhoff), Solna s:n. Solnaskogen (H. Dt.). — 

 Stochh., Bergielunds Bot. trädg., Djurgärdsfreskati, Stallmästaregården (H. 

 Dt.), Haga (E. Ekman), Frösunda (E. Ekblom), Observatoriebacken (H. Dt., 

 C. F. Sundberg), Värtan, fl. st., St. Essingen (E- Ekman), Danviks krokar 

 (H. Dt.). — Srm., Brännkyrka s:n, Fridhem och Jakobsberg (H. Dt.). — 

 Värm., Kristinehamn (C. F. Sundberg). — Sm., Gamleby (C. Pleijel). — 

 Gottl-, Visby, Snäckgärdet (Th. Lange). 



Finland: Åland, Mariehamn (A. Palmgren). 



T. bijorrn,e är en af våra mest utpräglade arter, som fram- 

 förallt utmärker sig genom sina mycket ljust och vackert 

 gröna tunna blad, lifligt röda bladskaft och medelnerver, täm- 

 ligen hög ljusgrön korg med smala starkt tillbakaböjda ytter- 

 fjäll samt täta mörkt gula korgar med tämligen långt utskju- 

 tande gröna stift. 



Den uppträder i tvänne till bladformen utpräglade ytter- 

 lighetsformer, hvilka likväl genom talrika mellanformer äro 

 förbundna med hvarandra. Ej sällan träffas de båda blad- 

 formerna tämligen oförmedlade hos samma individ. Den ena 



