HJ. MÖLLER, LÖVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 49 



den Ys 1912 från Karesuando i Torne lappmark halva antalet 

 lock avstötta och exemplar den "/g 1871 från Krokek i Öster- 

 götland kapslarna nästan tömda. 



Polytrichum Swartzii varierar ganska mycket. Storleken 

 kan från o cm nå upp till 30. »Stundom är stammen dikoto- 

 miskt förgrenad mera sällan knippelikt (f. fasciculata). Forma 

 prolifera är ej sällsynt. Rot luddet är i allmänhet brunaktigt, 

 men kan också anträffas Ijusgrått och kan stundom sträcka 

 sig ganska långt upp på stammen. Rätt ofta äro bladen av- 

 lägsnade från varandra så långt, att hela bladslidan synes. 

 Bladens tandning kan också variera, och man kan stundom 

 påträffa sådana som äro ytterst svagt tandade (/. subinte- 

 gr i folia), så att arten kan förväxlas med Polytrichum Jen- 

 senii. Mössan är i allmänhet gulbrun men kan även bliva 

 mörkbrun särskilt i spetsen. 



Polytrichum Sivartzii är en hygrofil växt och anträffas 

 på kärrängar och i skogskärr, vid sjöar och bäckar samt vid 

 källor. Substratet är vanligen torvjord eller humusrik mylla 

 men den tyckes ej heller förakta grus. På flere lokaler är 

 marken starkt kalkhaltig. I allmänhet växer den på sol- 

 belysta lokaler men fördrager också beskuggade platser. Van- 

 ligen anträffas arten i rena tuvor. I dess sällskap har jag 

 påträffat Polytrichum strictum, Sphcerocephalus palustris (L.) 

 LiNDB., Paludella squarrosa (L.) Brid., Amblystegium stra- 

 mineum (Dicks.) de Not., Sphagnum-SiTter m. fl. 



Man får betrakta Polytrichum Sivartzii som rätt sällsynt 

 i Sverige. Visserligen är den känd från ej mindre än 16 av 

 Sveriges landskap från Småland ända upp till nordliga de- 

 len av Torne lappmark, men i allmänhet känner man endast 

 1 å 2 lokaler från var provins. Artens sydligast kända växt- 

 I)lats (HuLT^ angiver den från Blekinge utan uppgiven lokal) 

 är Herråkra i Småland på 56° 55' n. br. och dess nordligaste 

 är Saivomuodka i Karesuando socken i Torne lappmark på 

 68^ 6' n. br. Arten är i Sverige känd från alla höjdlägen upp 

 till 600 meters höjd i björkregionen vid Nieras fot i Gälli- 

 vare socken i Lule lappmark. Rätt ofta uppträder arten en- 

 dast steril, vilket gör sitt till, att den ofta förbises. 



Det tyckes som om Polytrichum Swartzii hade ett myc- 

 ket inskränkt utbredningsområde. I Norge är den känd från 



1 Hult, sid. 242. 



Arkio för botanik. Band 17. N.o 4, 4 



