HJ. MOLLER, LOVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 55 



alldeles vitt och nå ganska högt upp på stammen. Bladens 

 längd och tandning är ävenledes varierande. 



Polytrichu7n Jensenii är en hygrofil växt och anträffas 

 vid sjö- och åstränder, dammar, diken, fuktiga ängar, mossar 

 o. s. v. Den tyckes trivas på såväl beskuggade som solbelysta 

 ställen. Undergrunden kan vara mylla, torvmylla eller sand. 

 Insprängda bland arten anträffas Polytrichum commune, Am- 

 blystegiinn stramineum (Dicks.) De Not. och giganteum 

 (ScHiMP.) De Not., Acrocladium cuspidatum (L.) Lindb. 

 samt i nordligaste Sverige Amblystegium sarmentosum (Wah- 

 LENB.) De Not., badium (Hartm.) Lindb. och stramineum 

 Dicks.) De Not. 



Säkerligen är det med Polytrichum Jensenii som med 

 flera andra av våra som sällsynta ansedda Polytrichum- arter, 

 att de i själva verket ej äro så sällsynta, men att de blivit 

 förbisedda. Arten är i Sverige känd från 5 landskap, av vilka 

 det sydligaste är Dalarna. Att döma efter vad man nu känner 

 om dess utbredning synes den vara lättast att anträffa i Norr- 

 botten, varest den även funnits kapselbärande. I allmänhet 

 har man antagit arten vara arktisk, vilket emellertid ej kan 

 vara förhållandet, då de flesta svenska lokalerna ligga söder 

 om polcirkeln och en (Falun) till och med så sydligt som 

 60°36' n. br., således ej mindre än 6 breddgrader söder om 

 polcirkeln. I Finland är den för övrigt känd från ungefär 

 samma breddgrad. Nordligast iakttagna lokalen i Sverige 

 är Riksgränsen i Torne lappmark på 68°24' n. br. Med av- 

 seende på artens vertikala utbredning kan nämnas, att den 

 träffats på ett par tiotal meter över havsytan vid Piteå och 

 vid Nieras i Gällivare socken på omkring 600 meters höjd över 

 havet i björkregionen. Vid Riksgränsen går arten upp i vide- 

 regionen. 



Man lärde först känna Polytrichum Jensenii från Kola- 

 halvön under namnet P. commune *cubium var. integrifolium 

 Lindb. ^ men den beskrevs först av Hagen efter exemplar 

 från Grönland. Sedermera har man anträffat arten på flere 

 ställen i Karelen och Österbotten, från ett par lokaler i Norge, 

 Alaska och Yellow National Park i Wyoming. 



Artens utbredning i Sverige. 



Dalarna. Falun, Kvarnberget 1908 M. (S. L. G.). 



Brotherus & Sa;lan, sid. 44. 



