/ 



HJ. MÖLLER, LÖVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 57 



b. Periketialblad med bred hinnkant ocli på 

 grund därav tydligt avvikande från toppbla- 

 den; kapsel vanligen längre var. perigoniale 

 2. jVIarginalfåra djup, kant sedd från sidan regel- 

 bundet kremulerad. 



a. Blad långt avlägsnade från varandra så att 



slidorna synas var. uliginosum 



b. Blad tättsittande, slidor ej alls eller föga syn- 

 liga commune 



Polytrichum commune namnes i våra allra äldsta bo- 

 taniska skrifter. Tidigaste uppgiften är 1685 i Olaus Rud- 

 BECKius' Hortus botanicus varus exoticis indigenisque\ där 

 den kallas Adiantum aureum majus. Under samma namn före- 

 kommer den 1694 i Olaus Bromelius' Chloris gothica seu 

 Catalogus stirpium circa Gothoburgum nascentium.^ Sålunda 

 är Göteborgstrakten den första lokal, varifrån arten uppgives. 

 Den upptages även i Linder's Flora Wiksbergensis (Viksberg 

 i Salems socken i Södermanland) år 1728.^ Angående alla 

 dessa uppgifter vet man naturligtvis ej, huruvida Polytrichum 

 commune förelegat, enär man saknar beläggexemplar; troligt 

 är det emellertid. Den första absolut säkra uppgiften an- 

 gående artens förekomst i vårt land är den hos Olaus Celsius 

 1732 i Plantarum circa Upsaliam sponte nascentium Catalo- 

 gus^ under Dillenius' namn Polytrichum vulgare, <fc majus, 

 Capsula quadrangulari. Uppgiftens riktighet styrktes näm- 

 ligen av exemplar i hans i Riksmuseets botaniska avdelning 

 bevarade Flora uplandica tom IUI, n:o 618. Även n:o 619 

 med namnet Polytrichum stellatum, proliferum, majus qua- 

 drangulari tillhör Polytrichum commune ^. Av äldre exem- 

 plar i Riksmuseet finnas sådana samlade av Montin (hälften 

 av exemplaret är juniperinum), Osbeck (ett till commune be- 

 stämt exemplar är attenuatum) och Swartz. Av den senares 

 exemplar finnes ett, som till hälften består av juniperinum. 



Att Polytrichum commune redan tidigt varit känd av be- 

 folkningen synes därav, att Rurbeckius anför ej mindre än 

 trenne .svenska namn nämligen Gyllene Jungfruhår, kråke- 

 hwete och Jungfru Mari« tårar dhe större. Härtill komma 

 flera andra namn, såsom vispmossa (Bromelius), dufvoråg, 

 gökråg, guckuråg, sopmossa, sparfhafre, pukhafre och björn- 



^ PvUDBECKius, sid. 3, 4. 

 "^ Bromeliu.s, sid. 2. 



* Linder, sid. \. 



* Celsius, sid. 36. 



