HJ. MÖLLER, LÖVMOSSORNAS UTBREDNING I SVERIGE. 77 



sändts till Swartz, men som innehåller flere individ av P. 

 alpinmn var. septentrionale jämte sexangulare. 



Blomningen hos Polytrichum sexangulare börjar omkring 

 mediet av juli och slutar i mediet av augusti. Så visar han- 

 exemplar den ^^/7 1918 från Tjidtjakk i Pite lappmark de flesta 

 anteridierna slutna och endast ett par öppnade men ej tömda; 

 sammalunda är förhållandet med exemplar den ^7; 1914 från 

 Marsfjällen i Åsele lappmark. Exemplar den ^*/? 1^02 från 

 Vassitjokko i Torne lappmark visa ungefär hälften av anteri- 

 dierna slutna, hälften öppnade och ett par tömda; exemplar 

 från Midtåkläppen i Tännäs socken i Härjedalen den ^/g 1891 

 hava en del anteridier tömda och några fulla under det att 

 exemplar från Åreskutan i Jämtland den ^"/g 1903 visa de 

 flesta anteridierna slutna och endast några öppnade. Ett hon- 

 exemplar från Midtåkläppen den ^/g 1891 visade ett brunt arke- 

 gonium. Mössan avkastas under sista delen av juli månad 

 samt under augusti. Kapselmognaden försiggår under augusti 

 och september. Exemplar från Marsfjällen den ^^/^ 1914 och 

 från Snasahögarna i Jämtland den ^^/^ 1913 hava alla locken 

 kvar under det att exemplar, samlade den "/g 1905 på Vassi- 

 tjokkko i Torne lappmark hava hälften av locken avkastade. 

 Ett exemplar från Njutum i Torne lappmark den ^/g 1910 hade 

 alla locken avstötta. I allmänhet uppträder arten kapselbä- 

 rande. 



Polytrichum sexangulare varierar synnerligen mycket. 

 Stammens längd kan sålunda hos svenska exemplar uppgå 

 till 6 cm men kan å andra sidan sjunka till ^a cm, i vilket 

 fall växten får stor likhet med Polytrichum alpinum var. 

 simplex. Bladen äro ofta ensidigt böjda, vilket blir särskilt 

 tydligt hos sterila exemplar. Vid själva bladspetsen kan 

 stundom anträffas en eller ett par rudimentära tänder. Setans 

 längd varierar från 0,3 — 4,5 cm. 



Polytrichum sexangulare är en alpin art och träffas huvud- 

 sakligen på fjällhedarnas nakna fläckar, hälst där litet fuk- 

 tighet finnes. Sålunda trives den väl på ställen nedanför 

 glaciärerna, där den vattnas av smältvattnet. Den är på 

 sådana platser rätt ofta mycket yppig men på samma gång 

 steril. Ofta kan den bilda gröna, saftiga mattor om flere 

 kvadratmeters yta. Vidare anträffar man arten i klippspringor 

 och mellan stenar. I dess sällskap har jag antecknat Salix 

 jjolaris Wahlenb. och herbacea L., Diapensia lapponica L., 



